Det var det som gav den riktiga skalan.
- Det var min favoritmiljö. -"Wow, där är den ju!"
Det var så vackert att jag höll på att krocka.
- Vansinnigt. - Det sa nån i Spanien.
- Det blir rörigt. - Det gör allt lite mer spännande.
Avsnitt fem heter "Regent".
Det syftar förstås på att Aemond tar över.
Tack, hör ni. Tack så mycket.
Avsnittet handlar mycket om maktkamp, om personer som försöker ta makten.
Men det handlar samtidigt om sorg.
DEN TOMMA SALEN
När vi träffar Corlys i avsnitt fem är han förkrossad.
Hon fick den död hon önskade, som Baela säger, eftersom hon dör i drakeld.
Men det förringar förstås inte sorgen.
De nios sal betyder inget längre, för hon är borta.
Steve är en fantastisk skådespelare.
Han ger så mycket själ till rollen.
Jag pratar inte så mycket med dem om sorg.
Det är känsligt att använda sin egen sorg, vilket man måste göra.
Man får låta dem hitta den och se vad de levererar.
Med Corlys visste jag inte att han skulle låta en tår falla ner.
Det var oerhört rörande.
Det var en vacker scen. Corlys filmades i De nios sal som fick vara en bluescreen.
Den ursprungliga miljön hade vi inte kvar.
Vi byggde upp en del av den och allt annat var bluescreen. Det var en bra utmaning.
Fördelen var att vi hade filmat platsen i säsong ett och visste hur den kändes.
Steve hade också jobbat mycket i miljön under säsong ett.
Han visste var han var trots att 90 % var blått.
Det här var min favoritmiljö.
Jag vet inte vad de har gjort med den. Nu är den ett lager.
Jag känner mig personligen förorättad.
Men med datoranimeringen ser det nog fantastiskt ut.
Cyclops har varit till stor hjälp, särskilt i De nios sal.
Vi förstår vad vi ser var vi än placerar kameran.
Cyclops som VFX-teamet använder är enormt viktigt.
Även för regissörer och skådespelare-
för att kunna se sig omkring på en bluescreenscen och se slutresultatet.
- Kamera. - Rullar!
Lysande.
- Det här är den bästa miljön. - Vi hade miljön skannad med texturer.
Jag öppnade modellen och tänkte: "Wow, där är den ju!"
Ända ner till detaljerna.
Det var bara att bygga eftersom vi hade allt material.
Det hade varit dyrare att bygga upp allting-
än att bara välja vilka vinklar vi behövde.
Vi räknade ut vad som behövde byggas och vad som kunde läggas till digitalt-
så att vi inte behövde bygga upp allting. Det lyckades förhoppningsvis.
Bryt.
MÄRKLIG SEGER
Skåda förrädarnas drake Meleys!
Uppvisningen av Meleys var rätt grotesk.
Det var också en påminnelse om ett hemskt slag, och Cole märker rätt fort-
att reaktionen inte blev som väntat.
Det var tänkt som ett stridsrop till King's Landing. "Titta vad vi klarar av."
Men folket i King's Landing ser en början på ett kärnvapenkrig.
"Jag vill inte vara med."
Det är en styggelse.
- Förstår de inte att vi vann slaget? - En märklig seger.
Det var fantastiskt. Det är alltid ett nöje att jobba med Clare Kilner.
Hon får mig att skratta mycket, och jag tror att hon njuter av-
att se mig och Freddie kämpa på hästarna. Det var toppen.
Vi filmade det som en stor parad-
på gatorna i Trujillo och våra uppbyggda gator.
Hela processionen med Meleys huvud-
var som ett stort, blått... huvud.
Men när scenen är klar och man ser drakhuvudet ser det fantastiskt ut.
Rhaenyra kommer att hämnas.
Det blir ett datoranimerat drakhuvud. Det är rätt komplicerat med allt blod.
Alla våra sekvenser börjar med en enastående skiss.
Vi gjorde många iterationer för att få fram rätt sorts drakhuvud-
och rätt mängd blod och innanmäte. Vi tog skisserna och förverkligade dem-
men drakhuvudet skapades utifrån vår drakhuvudmodell som vi förminskade lite.
Vi hade stora horn på den. Det är ju en stor serie med stora drakar.
Dräpt vid Rook's Rest av er kung, ser Aegon!
Segerparaden med drakhuvudet bestod av mängder av vagnar-
och hästar och personer som skulle tåga fram.
Det var en utmaning att flytta på paraden.
Den kunde inte vända om och återgå på ett lätt sätt.
Man behövde koppla loss hästarna, skjuta tillbaka vagnarna och koppla på igen.
Det tog en kvart innan man kunde filma igen.
Trujillo är som gjort för medeltida parader.
Mycket av gatufilmandet utfördes i Trujillo-
eftersom staden har breda gator och storslagna torg och rätt sorts byggnader.
Så det passade bra för scenen.
...draken Meleys!
- Jag trodde att drakarna var gudar. - Det är bara kött.
Att filma i Spanien var otroligt. Miljön är perfekt, så jag förstår valet.
I Spanien fick jag umgås med de andra skådespelarna, och det är alltid trevligt.
Det de lyckas göra när vi är borta-
som att dekorera Cáceres... Det uttalas så. Det sa nån i Spanien.
Säg inget. Det är en låtsaskamera.
När det ser ut som i "Game of Thrones"-
eller i Trujillo där vi också filmade, det tycker jag är rätt fantastiskt.
Det är avgörande. Riktiga inspelnings- platser ser förstås mer verkliga ut.
Men när man kommer hit får man känslan att alla platser har sitt ursprung här.
Det känns verkligen som att vara i King's Landing.
Tagning.
Det känns konstigt att komma till inspelningsplatsen i England.
Man känner att den här platsen finns där.
Båda världarna finns på de olika platserna.
I början tänker man alltid: "Borde vi spela in här?"
Det var mitt mål att bygga en del av King's Landing.
Allt ni kommer att se tillhör säsong två. Vi tar en titt.
Man kan se hur färgerna på Red Keep blandas in i sandstenen-
i Cáceres och Trujillo, med gator och bluescreens i bakgrunden-
så att vi kan lägga in gatorna från Spanien.
King's Landing upptar nu flera tunnland på anläggningen.
Den här delen har kvar sin rekvisita. Vi filmar i tre dagar till.
Sen tas all rekvisita bort, och miljön får en vinterskrud.
Om vi tittar bakåt ser man infarten till Red Keep-
och hur platserna hänger ihop.
Det är en stor och användbar miljö som kan förändras med rekvisita-
för att återskapa olika delar av King's Landing för berättelsen.
6 TIMMAR
Det som händer med Aegon är så tragiskt.
De gömmer Aegons kropp.
Jag ville filma Aegons bår-
och ge intrycket av att han är död.
Så att det blir en chock, dels att han lever-
dels i vilket dåligt skick han är och hur brännskadad han är.
Vi drog ut på den färden-
för att vi ville följa honom med Steadicam in i Red Keep-
i trapporna, korridorerna och in i rummet.
Sen ville jag se locket lyftas av-
utan att man såg vad som fanns inuti.
Att riktigt egga publiken med mystiken kring vad som finns i lådan.
Vi har alltid tänkt på det som en mörk scen.
I manuset står det att gardinerna är fördragna, så det ska vara en dyster scen.
Vi ville lämna mycket åt fantasin, och halva hans kropp är brännskadad-
så man kan bara tänka sig hans skador.
Dracarys!
Nej! Nej!
Som att bröstplåten sitter fast på bröstet.
Såna saker ville vi visa, fast inte för mycket.
Dunklet hjälpte till, men det hängde mycket på de fantastiska proteserna.
Det såg mycket bra ut. Folk blir nog lite chockade när de ser Aegon.
När vi filmade Aegons återkomst till Red Keep och när allt skalades av-
och man fick se vad som hänt honom, det var viktigt för Clare.
Vi ville sälja in det och göra det tillräckligt äckligt.
Vi började med mycket var, för det borde ha hunnit uppstå infektioner.
Det är mycket var, mycket blött.
Sen visar vi steg för steg hur brännskadad och skadad han är.
- Det har smält helt. - Vad är det där? Jaha, psoriasis.
- Jag vet inte hur jag ska... - Självkänslan är i botten.
Tom gillade det. Saken med brännskadan-
är att han inte fick den av elden, utan av att rustningen har blivit brännhet-
och bränt hans ansikte som en spisplatta.
Valyrisk pansar ska vara eldtålig i "Game of Thrones"-världen-
medan vanlig pansar skulle smälta.
Det var ett stort patineringsjobb för Tim som sköter det.
Han svärtade den och tillämpade fina tekniker.
David, som jobbar med specialsmycken, fick ringbrynjan att se smält ut-
och så trovärdig som möjligt, som om den brunnit.
Vi älskar de passagerna i manuset.
Man tänker på alla brännskador som ska vara med.
När drakar är med så blir det brännskador.
Det är toppen, för då kan vi leka och hitta rätt figurer och göra research.
Man måste tänka på inspelningsschemat också.
Det måste kunna göras dagligen. Svåra brännskador kan ta sex timmar i sminket.
Det är inte hållbart i en hel serie.
Tom har varit fantastisk. Han satt där och lät oss jobba.
Det är otroligt. Teamet är fenomenalt, ett riktigt drömteam.
De ser alla detaljer som måste fixas. Sånt ser inte jag.
Vi har lärt känna varandra väl.
En dag tog det nästan sju timmar.
Det är mycket jobb, men de är så duktiga. Om det såg uselt ut vore det outhärdligt.
Men det ser fantastiskt ut.
De lägger ner sin själ i det. Det är ofattbart.
Det är sent och min drake är hungrig. Våra krav är enkla, lord Bracken:
Förneka den falske kung Aegon som troninkräktare-
och knäböj för mig, annars kommer ert hus att brinna.
VI VÄLJER ELDEN
De vägrar underkasta sig.
Det blir en chock att Bracken hellre dör i drakeld än underkastar sig Blackwood.
Han blir frustrerad men gillar dem. "Såna killar kan jag behöva."
Vi trodde på den scenen och tänkte att tonen skulle bli kul men sarkastisk.
Händelseförloppet var oväntat och skådespeleriet fint.
Jag blir hellre lord över ben och aska-
än knäböjer för en hednisk Blackwood-fitta.
VFX-teamet hjälpte till mycket eftersom draken spelade en så viktig roll i scenen.
Draken bara står där, vilket vi inte har sett mycket av.
Det var utmanande men häftigt.
Vi väljer elden.
Alejandro och Clare gjorde storyboarden.
Vi hade Cyclops på inspelningen, och det var rätt invecklat att iscensätta.
Hur stor är Caraxes? Får han plats i bild? Det hade vi animerat.
Inför varje tagning kan man ta fram plattan och hitta rätt vinkel.
Vi pratade med Matt om attrappen och lät honom sitta högt upp i sadeln-
på en mekanisk attrapp som rörde sig med honom.
Vi började med bluescreen i studion men ville hellre filma det på plats.
Platsen var enastående, och jag tror att rollprestationerna förhöjdes av det.
Vi brukar aldrig använda attrappen på det viset. Matt älskade det.
Inspelningsplatserna gav en bakgrund av skyar och fantastiska landskap.
Jag älskade att vara på så storslagna platser.
Det var fint att vara ute i regnet. Det regnade från sidan.
Det var det som gav den riktiga skalan.
De där stränderna och vyerna. Serien behöver det.
Ju fler platser vi använder oss av, desto mer tillför det.
PLATSEN, PLATSEN, PLATSEN
Att filma på ett antal platser i norra Wales för att skildra-
Dragonstone, Flodlandet och Kronlandet var praktiskt.
Jag vet inte om säsong två hade blivit lika lyckad utan norra Wales.
Det öppnar dörrarna.
Hur vackra de uppbyggda scenografierna än är-
får man inte plats med en drake i Dragonstone, däremot på en walesisk kulle.
Jag var mycket i Wales. När man filmar på plats måste man tampas med vädret.
Wales har alla väder som finns.
På det stora hela har vi haft tur-
eftersom vädret har matchat scenerna vi har filmat perfekt.
De vackra landskapen och vinden i håret på bergets topp-
det går inte att fejka. Det kom skyfall, men vi hade turen att slippa det.
Att filma på plats kräver logistik-
för att kunna filma vad man vill och bygga vad man vill.
Det finns bekymmer. Det är ofta svårt att få utrustning till platserna-
och vi har tung utrustning och kranar som vi släpar med oss.
Vissa platser är svåra för att de är så speciella.
Många av platserna är naturskyddsområden-
vilket begränsar arbetet. En del av våra bästa idéer kunde inte genomföras.
Och tagning.
Vi gjorde många ingrepp i landskapet på inspelningsplatserna.
Samtliga platser är SSSI-klassade, alltså av särskilt vetenskapligt intresse.
Vissa växter får inte flyttas eller vidröras. De måste skyddas.
Så det var mycket att hantera.
Men det var lite som en lekstuga för oss att röja och jämna till-
och lägga till det vi behövde.
När man kommer till en plats säger den nånting.
Historien genomsyrar platsens trä och sten.
Man kan inte låta bli att påverkas.
När jag såg konceptbilderna för säsong ett sa jag: "Ni måste åka till Wales."
Bergen är större. Det är nåt fysiskt och magiskt över det.
Det tillhör inte oss människor.
Det temat passar in i "House of the Dragon"-världen:
Vad som är vårt, vad vi kan göra anspråk på, och vad som är större än oss.
Att blicka ut över ett landskap där inget är skapat av människor - det påverkar en.
Att filma i Wales är fantastiskt.
Det är otroligt att vi inte behöver flyga långt bort för att hitta såna landskap.
De finns här. Jag kände mig som en turist när jag körde dit.
Det var så vackert att jag höll på att krocka.
Det är ofattbart att de fick upp-
ett filmteam på kanske 2 000 personer på berget-
som nästan var oframkomligt. Det var strålande.
Man känner att man befinner sig i den historiska eran.
Det finns inga bilar eller vägar. Det är bara landskap.
Det är fint med miljöombyte. Om vi bara var i studion-
under hela inspelningen, då skulle vi nog bli tokiga.
Det är som att åka på skolresa. Allt blir lite mer spännande.
Översättning: Erik Swahn