Am alergat toată ziua cu Seasmoke.
Se poate întâmpla ceva rău, dar nu e cazul, nu va fi așa.
Suntem teferi și în siguranță în Casa dragonului.
Vă vine să credeți că au scăpat?
Am avut noroc să văd scena cu ochii mei.
Suntem mereu pregătiți pentru orice ne cer.
Sunt Targaryen, frate. Știi?
CASA CREATĂ DE DRAGONI
Când am primit scenariul și am văzut că Paddy apare în două scene,
m-am bucurat mult.
Chiar ai spus asta?
„Moștenitorul de o zi”.
Îl ador pe Paddy. Și mi-e tare dor de el.
Îmi lipsește ce a oferit serialului și în platou,
ceea ce nu se vede în filmări.
- Ai făcut fotografiile? Grozav. - Mulțumesc.
VISE DEVENITE REALITATE
Ryan sugerase că urma să revin. L-am întrebat cum va proceda.
În prima zi când am venit în platou, chiar erau oameni,
când am sosit, care erau...
Parcă îi și auzeai spunând: „A venit regele, e aici.”
A fost oarecum ciudat.
Când am văzut statuile uriașe...
Ești mort, ai rămas doar o sculptură enormă.
Am trecut pe lângă ea de vreo 20 de ori,
apoi m-am uitat bine la ea și-am făcut...
I-am povestit soției despre ea.
A zis: „E nemaipomenită. O putem lua?”
I-am spus că nu.
„N-o putem pune în grădină, se vede naibii din spațiu.”
Dacă nu construim o versiune mai mică,
nu avem o metodă rapidă prin care să ne identificăm greșelile.
Apoi știm ce să facem cu versiunea mare.
Sculptorul-șef a redat perfect chipul lui Viserys,
deși a sculptat o bucată de polistiren de patru metri pe patru metri.
Nu e mereu ușor să redai bine chipul cuiva.
Este mult mai dificil atunci când trebuie să semene cu cineva,
fiindcă e ușor să redai trăsăturile feței cuiva,
dar, în același timp, să nu semene cu persoana.
A fost grozav, m-am simțit mândru de ceva la care am lucrat și eu.
Visele lui Daemon sunt un aspect interesant al acestui sezon.
Cred că a fost foarte important pentru Paddy și pentru Matt
să ancoreze visele în realitate.
În cel de-al doilea vis, Daemon îl întâlnește pe Viserys,
care îi jelește pe regina Aemma și pe fiul lor,
după cezariana tragică din primul sezon.
De ce e fiul meu înfășurat într-o cârpă mizerabilă?
- Asta-i scena, nu? - Da.
Fiindcă platoul Surorilor Tăcute are un perete cu lumânări,
provocarea departamentului artistic
a fost să rămână aprinse mereu, deși ardeau de tot.
Am venit de dimineață și Vanja a spus:
„Lumânările trebuie să rămână aprinse toată ziua, le folosesc pentru iluminat.”
„Trebuie să țin lumânările aprinse toată ziua?”
Vanja a spus: „Da.”
Puteam lucra doar cu toate lumânările aprinse.
Nu puteam lua decizii fără toate lumânările aprinse.
Atâtea lumânări!
Nu-mi vine să cred că mai rămân lumânări în Anglia,
după ce serialul nostru vine ca o invazie de lăcuste.
Nu am avut emoții, căci știam că sunt pe mâini bune.
Comparativ cu celelalte focuri ale noastre din serial, a fost...
Pare în siguranță.
Ia uitați-vă, părul ia...
Ai grijă la păr!
SĂ ISCĂM O RĂZMERIȚĂ
Am filmat în Cáceres, în afara septului Coroanei,
care are un rând de trepte abrupte în față.
Rickard Thorne o scoate pe Alicent din sept,
ies și întâlnesc o mulțime numeroasă.
A fost o scenă extrem de grea.
Între 15 și 20 de cai, 180 de figuranți, o zi și jumătate de filmări,
la apusul soarelui.
M-au frapat în mod deosebit pasiunea, energia și dragostea
cu care lucrează artiștii de fundal.
Își iau rolul în serios,
vor să intre în personaj și să dea tot ce au mai bun.
Le cerem să creeze mici povești în cadrul scenelor
în care se ceartă pentru mâncare,
poartă diverse conversații sau aleargă de colo-colo.
Una dintre primele decizii pentru scena răzmeriței
a fost că o vom filma aproape ca pe un documentar.
Ca și cum am fi reporteri ascunși în mulțime,
cu camere portabile și teleobiectiv,
lucru pe care l-am putut face întrucât coordonarea cascadorilor
și a mulțimii a fost atât de realistă,
încât abordarea a fost posibilă.
Am vrut să filmăm cu cât mai multe camere cu putință,
ca să poată coborî în grabă scările și să facă totul continuu,
fără să o întrerupem pentru diferite unghiuri și cadre.
Andrij a vrut ca supușii flămânzi să arunce cu pește în Alicent.
Firește, cu pește stricat, pe care nu l-ar fi mâncat.
Ne-am întrebat de câte ori să încercăm să o lovim pe Olivia cu peștele.
Deși era o piesă de recuzită, era scârbos.
Am amestecat metilceluloză cu o mâzgă roz-cenușie.
Am avut un cascador desemnat special să arunce peștele.
Olivia, care e o actriță fenomenală
și o interpretă foarte generoasă,
a spus: „Da, loviți-mă cu peștele. E în regulă. Să nu folosim dublura.”
Apropo, persoana care a aruncat peștele a fost jucător profesionist de crichet.
Când spun că mi s-a învârtit capul la 360 de grade, nu glumesc.
Am lovit-o o dată cu peștele și mi-am spus: „A fost grozav!”
Dar Andrij n-a fost mulțumit și a mai vrut o lovitură.
La a doua lovitură, peștele a fost cleios și vâscos.
Și am filmat. A meritat din plin.
Au alergat toată ziua pe scări.
M-am întrebat: „De câte ori mai coboară?”
Am alergat mult în sus și-n jos pe trepte, pe căldură, în rochia asta.
La un moment dat, Olivia cade pe ultimele trepte,
iar planul a fost mereu să cadă spre noi, pe o saltea.
Rowley mi-a spus să cad. I-am zis: „Da, dar cobor în fugă treptele.”
A zis: „Da, o să fii teafără. Cazi.” Am spus: „Bine.”
I-am pus genunchiere zdravene și a căzut convingător.
Dacă nu-i merge cu actoria, o așteptăm să lucreze cu noi.
A fost bine. A fost în regulă.
La jumătatea secvenței, cere mâncare un bărbat în vârstă,
interpretat de un cascador experimentat, Terry Cade.
Are peste 70 de ani și încă joacă.
O apucă de mână pe Alicent,
iar un membru al Gărzii Regelui îi taie brațul.
E factorul declanșator, când mulțimea erupe și o ia razna.
Am primit un braț protetic,
pe care l-am folosit în cadrul în care brațul aterizează pe pământ.
Am avut un cadru cu mânecă albastră
și unul în care Terry o apucă pe Olivia,
iar apoi am filmat sabia coborând și oprindu-se la brațul lui Terry.
Acțiune!
Trebuie să combini cadrele
pentru a crea efectul final într-o asemenea scenă.
Tăierea brațului bătrânului ocupă puțin spațiu în scenariu,
așa că filmezi foarte multe ore pentru o secvență scurtă.
Lucrurile au degenerat rapid, nu? Cineva a rămas fără un braț.
A fost distractiv. Mă uitam la Phia în timp ce fugeam
și avea un zâmbet larg pe față.
Nivelul de adrenalină a fost ca în montagnes russes.
De fiecare dată am crezut cumva că e real,
fiindcă, dacă m-aș fi oprit, aș fi fost călcată în picioare.
A fost destul de înfricoșător.
Dar nu am deseori ocazia să alerg în acest serial,
așa că a fost foarte distractiv.
Băiatul e un mincinos
Elemente protetice, cascadorii, contribuția Oliviei...
A fost un efort bun de echipă.
Ca regizor, trăiești toate emoțiile într-o zi.
Din fericire, pleci oarecum ușurat sau mulțumit.
Asta am simțit la sfârșitul acelei secvențe.
În regulă, vom lua acum pauza de prânz. Vă mulțumesc.
PĂR ARGINTIU, NU-MI PASĂ
Alyn și Addam din Hull, copiii din flori ai lui Corlys.
Au atitudini diferite față de Corlys.
Alyn e cel care are sânge Targaryen
și păr argintiu,
pe care trebuie să și-l radă zilnic, ca să nu-și dea nimeni seama.
Problema e că, după ce o persoană se rade în cap,
ai de așteptat două luni până îi crește părul la loc.
Îmi amintesc că am citit scena și m-am întrebat cum vor proceda.
Când am citit scenariul, am spus:
„Va trebui să... Cum vom proceda aici?”
Scena în care Alyn din Hull se rade-n cap
a fost probabil una dintre cele mai dificile din acest episod.
Am avut tot atâtea întâlniri legat de răzmerița din Spania
ca de rasul lui în cap.
Echipa de frizeri și machiori e fenomenală.
Și a venit cu ideea absolut senzațională
de a-mi pulveriza păr alb pe cap.
Dar stătea ridicat.
Am luat un brici teșit, care mi-a permis să-l rad cu apă și să-l înlătur.
Arată incredibil.
Până la urmă am folosit o dublură, care lucrează ca recuzitor
și care s-a potrivit de minune cu Abubakar și părul său.
L-am avut pe minunatul Stef, face parte din echipă.
Mergea și-și vedea de treabă.
Waldo îi scana capul ca să fie prinzător de șobolani, cred.
De fiecare dată când se tunde cineva, e o dublură.
Nu a trebuit niciodată să mă rad.
Dar Alyn s-a ras în cap zi de zi, cu religiozitate,
așa că a trebuit să pară un fel de ritual.
A venit și un frizer care ne-a spus cum să ne radem cum trebuie în cap.
Îmi imaginez că lama va fi udă, nu?
Deci ud lama și apoi vin cu ea din spate în față.
Nu, îți uzi părul.
Ud părul. Deci părul va fi ud.
Având profesioniști în jur care să mă sfătuiască,
nu a trebuit să mă gândesc mult la gestul în sine.
M-am gândit doar la scenă și la ce fac.
După cadrul cu Abu, am folosit prim-planul cu Stefan,
apoi cadrul cu mâna lui Mark folosind briciul.
Așadar, patru persoane au contribuit la această înfățișare.
Simt că, după asta, nu-mi voi mai putea expune mâinile,
fiindcă lumea le va observa și le va recunoaște.
Până și eu, Clinton, mă întreb:
„De ce ți-ai rade părul argintiu frumos?”
În locul lui, l-aș afișa zi de zi.
- Stai drept! - Da. O să...
Da. Fii mândru!
SER STEFFON DARKLYN S-A APRINS
Rhaenyra, disperată să aibă un călăreț de dragoni,
caută în arhivele templului valyrian
și află că neamul Darklyn are legături cu casa Targaryen.
Astfel, crede că e o idee bună
ca Darklyn să încerce să devină călărețul lui Seasmoke.
Avem sentimentul că Seasmoke duce dorul unui stăpân.
De aceea, Rhaenyra profită de faptul că se simte singur
și încearcă să i-l ofere ca tovarăș pe ser Steffon Darklyn,
care se aprinde ca o torță.
Grota de pe Muntele Dragonului a necesitat numeroase ajustări
pentru a obține spațiul necesar, înălțimea pentru macaraua-portal,
sistemele de evacuare potrivite, ca să putem folosi foc.
A fost un proiect tehnic și logistic de amploare.
Muntele Dragonului e o rețea de peșteri.
Ce construiești ca să-l legi de spațiul uman de pe Piatra Dragonului?
Macaraua a putut fi folosită în grota enormă,
dragonii puteau veni la ea, așa urcai și coborai.
Platoul construit de Jim Clay are o înălțime de cinci metri.
Inițial, toți s-au întrebat de ce e așa înalt,
dar, odată ce pășești în el, înțelegi de ce e construit așa.
E înfricoșător.
Era atât de înalt, încât ne-am făcut griji în privința focului
și ne-am temut totodată să nu cadă cineva de pe soclu.
Era prima încercare de acest gen din partea Rhaenyrei
și nu știam ce va păți Darklyn.
Ideea a fost să fim la fel de șocați și uimiți de moartea sa
ca Rhaenyra.
Ce ziceți, vi se pare că seamănă cu mine? Credeți că...?
Cred că nasul le-a ieșit...
Parcă al lui e puțin mai mare, nu credeți?
Cascadorul a fost protejat cu o mască,
confecționată din silicon.
Din acest motiv, este imposibil să semene
în mod convingător cu o persoană care nu a fost atacată de albine.
Cea mai bună imitație a lui Michael Myers.
La drept vorbind, după ce iau foc,
tot ce mai observi este că e brunet și are două urechi.
Restul rămâne în seama imaginației.
În sezonul 8 din Urzeala tronurilor, am aflat că, cu elemente protetice,
ai ca un fel de mască ignifugă, căci siliconul te protejează.
Anul acesta am zis: „Știu cum vom proceda.
Vom porni de la ideea că oamenii au fost cuprinși de flăcări,
așa că vor fi arși și-și vor fi pierdut părul.”
Echipa lui Waldo a creat măști protetice care să acopere urechile,
ele fiind primele care ard atunci când nu se folosește o mască,
și care să acopere ceafa,
astfel încât să avem oameni în flăcări, fără măști,
dar în picioare, o inovație pentru noi.
Flăcări! Și acțiune!
Cred că e deja... Cuțitul e deja la gât. Așa.
Am adăugat elemente protetice unui obiect protetic.
Mai întâi adăugăm proteza de la gât.
Tubul, rana, coboară de-a lungul spatelui
și al picioarelor și se termină cu o pompă, iar când e în flăcări,
trebuie să-și găsească reperul, să taie și apoi să cadă pe podea,
în timp ce îi țâșnește sângele.
Levin a făcut toate astea. Noi am mai făcut un element,
dar Levin trebuie să facă totul în timp ce e în flăcări.
Fiindcă, firește, nu vede ce face.
Da, felicitări lui Levin!
- Levin, ești teafăr? - Da, ești bine?
Credeam că sunt dispusă să fac multe lucruri,
dar, după ce am văzut asta, mi-am spus:
„Până la urmă, se pare că nu vreau să mi se dea foc.”
Noi înșine confecționăm și aplicăm gelul ignifug.
E ca un strat protector. Au propria protecție.
Dar arde doar partea de deasupra, nu costumul.
Pun gelul sub costum și pe deasupra lui.
Apoi, Efectele speciale le acoperă cu izopropanol și alcool și gata.
Le dăm foc cu un aruncător de flăcări. E înfricoșător.
Am folosit o pulbere, ca un polen, pulverizată de pe un podium.
O pulverizăm și o aprindem în același timp.
Arde cu flacără curată, galben-aprins, foarte limitată.
Nu poți să intri în panică, nu dă bine.
Trebuie să fii optimist:
„Da, va fi grozav. Totul va fi în regulă.”
E foarte neobișnuit să pulverizezi gaz aprins pe cineva.
Nu? Dar trebuie să planifici, să construiești totul
și să-i arăți lui Rowley. Avem manechine costumate,
cărora le dăm foc, ca să vadă cum ard.
Poate să-i placă sau nu.
- Apoi trecem la oamenii în carne și oase. - Acțiune!
Unu. Doi. Trei. Patru. Cinci. Șase.
Șapte. Opt. Nouă. Zece.
Stingeți-l!
Trebuie să ai grijă când stingi focul.
Nu poți împrăștia pe alte persoane fragmente care încă ard.
Fiindcă nu se sting, ard multă vreme.
Îi acoperim pe cei care ard cu prosoape reci,
ca să se răcorească.
Dacă ridică degetul mare, sunt teferi.
Cu siguranță nu mă fac cascador prea curând.
E nebunie curată. Am simțit căldura de acolo.
Dați-le foc!
E mereu mai bine să filmezi pe viu,
inclusiv focul,
deoarece, dat fiind felul cum reacționează la vânt și la mișcare, este foarte greu...
Și cred că focul creat digital nu este convingător încă,
cu siguranță nu întru totul.
Poți îmbunătăți, dar nu cred că poți înlocui încă flacăra adevărată.
Poate că peste 20 de ani n-o să le mai dăm foc oamenilor,
dar acum, slavă cerului, putem face asta mai bine.
- Ești tare, frate. - Mulțumesc, Lev. Bună treabă!
CĂLĂREȘTE-I DACĂ POȚI
Addam se îndreaptă spre casă după o zi de pescuit
și urmează o scenă în care e urmărit de Seasmoke.
Vezi scenariul vizual și spui: „Nu-i rău deloc.”
Apoi spui: „Stai puțin, continuă. Mai e...
Secvența continuă, nu s-a terminat.”
Când am stabilit traseul, ne-am întrebat cum arată fundalul.
Deseori, e drumul cel mai incomod
sau neplăcut pentru interpret.
Clinton e un actor și un atlet fenomenal și și-a făcut singur toate cascadoriile.
I-am propus o dublură, dar a refuzat.
Când actorii își fac singuri cascadoriile, sunt la monitor și fac...
Clinton s-a descurcat de minune și e într-o formă fizică de zile mari.
Am încercat să folosim cadre lungi și coregrafie continuă
și au fost mai multe duble în care a urcat dealul în fugă
și l-a coborât, numai el ar fi putut face asta.
Nu știu cum am fi reușit cu alt actor.
Și a făcut asta bucuros de fiecare dată.
Scena aceea cu Seasmoke a fost pentru mine un vis devenit realitate.
În copilărie, ce ne imaginăm cu toții
când ne jucăm de-a ceva?
E mereu un dragon.
La sfârșit, avem o secvență în care cade pe o stâncă.
E o stâncă adevărată, pe care am acoperit-o cu cauciuc.
S-a descurcat grozav. E mereu mai bine când e pe viu.
Efectele vizuale adaugă dragonul în zbor.
L-am urmărit apoi cu o dronă,
l-am filmat alergând prin pădure,
iar câteva mortiere locale au proiectat resturi și crengi.
Acțiune!
Am avut efecte fizice.
Când dragonul a venit printre copaci, am creat mici explozii,
ca să nu ne bazăm doar pe aspectele digitale.
Când dragonul a ajuns aproape de Clinton,
am reintrodus efectele vizuale, ca să avem momentul
în care Clinton și dragonul sunt față în față.
Când am conceput secvența, am previzualizat-o și am bugetat-o,
i-am acceptat amploarea și apoi am filmat-o.
A mers nespus de bine.
Dar, în post-producție, scena a fost atât de bună, încât s-a dublat.
Am dublat cadrele cu dragonul.
Fiecare cadru cu dragoni este foarte costisitor.
E ca și cum ai deține un dragon.
E o scenă foarte dinamică.
Am filmat-o în mod asemănător
cu scena încercării lui Darklyn, chiar înainte să fie ars.
În momentul în care Seasmoke se apropie de Addam, tăiem,
pentru ca publicul să se întrebe ce va urma.
Traducerea: Lucia-Elena Popovici