Jaučiaus kaip kitam pasauly.
Ten pavojingi skardžiai ir smegduobės.
Imtynės - dar nieko. Blogiausia buvo dainuot.
Buvo sudėtinga ten filmuot.
Pasakiau Geeta, kad tai neįmanoma.
Vis mąsčiau, kaip mums pavyks.
Paleiskit paukščius!
Tuoj pradėsim.
Nagi. Tai šaunu.
Šiam sezone aktoriai atrado savo personažus.
Labai smagu tą stebėt.
Jie pakylėjo ir taip nuostabias scenas.
Šiam sezone turim penkis režisierius. Jie visi labai gabūs.
Kiekvienas direktorius diegia savo požiūrį.
Smagu su jais dirbt kiekvienoj serijoj.
Kasdien turim labai daug darbo.
Ačiū visiems, kas dirba.
Viskas atrodo didingai.
Visi įgudę savo srities specialistai.
Aš laimingiausia moteris pasauly,
nes galiu dirbt su tokiais žmonėm.
Per dvejus metus mane iki šiol stebina ši didybė.
Kasdien atrodo, kad sapnuoju.
Tai virto kažkuo
didesniu, nei įsivaizdavom.
Buvo stulbinama. Turiu ką papasakot.
VELNIŠKA KELIONĖ
Kai Tailandas Lanisteris ateina į Tairošių pavilioną,
turim sukurt naują pasaulį, kuriam jis jaustųsi nemaloniai.
Turim progą tyrinėt naują pasaulį.
Geeta pasinaudojo šia gallimybe.
Ir visus paskatino kurt tą pasaulį.
Norėjom parodyt, kad tai vienas pasaulis.
Nuošali vietelė sukelia kitos kultūros jausmą.
Nes mes pratę matyt Vesteroso kultūrą.
Tairošių pavilionas
turėjo atrodyt visai kitaip.
Tai kitokia architektūra.
Mes su Ryanu mąstėm,
kas vakarietį verčia nemaloniai jaustis.
Reikia nusiaut batus. Reikia sėdėt ant grindų.
Aplink laksto laukiniai žvėrys.
Stengėmės sukurt kultūrą,
ir padaryt taip, kad Tailandas jaustųsi nekaukiai.
Geeta norėjo filmuot šią vietą plačiai.
Tai buvo nuostabus kraštovaizdis.
Jie ten sėdėjo kelias valandas.
Geeta sugalvojo panaudot beždžionę.
Turėjom beždžionę Rosie.
Kilo bėdų, nes Jeffersonui nepatinka beždžionės.
Paklausiau dresuotojo, ar beždžionei viskas gerai.
Jis pasakė, kad jei pažvelgsiu jai į akis, ji kąs man į veidą.
Beždžionė neklausė.
Rousie ėjo link Jeffersono.
Jeffersonas girdėjo, kaip dresuotojas ją tramdė.
Aš tą atlaikiau. Bet buvo baisu.
Admirole Loharai.
Čia Tailandas Lanisteris.
Malonu, lorde Taivinai.
Aš Tailandas.
Šarako vadovauja laivynui.
Ji - spalvinga veikėja,
atkeliavus iš George'o knygų.
Jie manęs klausė ir klausinėjo, ar turiu pasiūlymų.
Aš pasakiau, kad ji turi
būk moteriška Juodabarzdžio versija.
Turiu daug peilių. Ir visa tai.
Jai pagaminom gražų, puoštą kalaviją.
Ir aštuonis peilius.
Kostiumų skyrius paaiškino,
kaip juos reikia nešiot.
Tokia buvo jos išvaizda.
Ji turėjo paltą ir įvairių žaisliukų.
Tai monetos ir jos pagrobti daiktai.
Neplauksiu su vyru, kuris negali manęs įveikt.
Kaip?
Aš jį kankinau.
Atlaikiau imtynes, bet blogiausia buvo dainuot.
Už Siaurosios jūros, pas Karaliaus uosto damas
Tai suveikė. Jis nemoka dainuot.
Šaunuolis, lorde Tairodai!
Jeffersonas - tikras komikas.
Buvo smagu stebėt, kaip jis reaguoja į šią beprotybę.
Jis pasakė, kad tai buvo velniška kelionė.
NEŠKIT PAUKŠČIUS
Reinira ir jos raiteliai puotavo Drakono uoloj.
Norėjom, kad tai būtų nauja erdvė.
Filmavom Žemėlapio stalo menėj, bet pašalinom stalą.
Norėjom, kad tai būtų tikra puota.
Reinira iškėlė ją raiteliams, kad galėtų pasakyt:
"Skrisit į karą ir galbūt žūsit."
Mane stebina kūrybingumas ir išradingumas.
Pyragai, tortai, pudingas. Tai stulbinama.
Atsižvelgiant į Drakono uolos sienas, tai didžiulis kontrastas.
Man patinka granatai ir turtingos spalvos.
Ir figos, artišokai.
Kaip gražu. Tikras meno kūrinys.
Stengiaus išsaugot spalvingumą.
Naudojau ir gėles, kurios švytėjo.
Kaip nedidelės liepsnelės.
Stalui suteikiau įvairaus lygmens papuošimus
ir žvakes. Manau, kad pavyko gražiai.
Nelengva dresuot drakonus.
Reikia daug baltymų ir angliavandenių.
Išsirinkau antieną. Tikriausiai tai netikęs sprendimas.
Reikėjo valgyt ištisą dieną.
Aktoriai valgydami daro šitaip.
"Perpjausiu avietę ir įsidėsiu į burną."
Turiu aviečių, šilauogių.
Žinot ką?
Kadangi filmuosim daug kartų, aš valgysiu uogas.
Suvalgiau septynis krepšelius uogų.
Karaliaus uostas seniai neturėjo mėsos.
Staiga atsisėdom prie stalo, kur buvo daug mėsos.
Per kiekvieną filmavimą valgiau antieną.
Dar neįpusėjom, o jis buvo prisikimšęs antienos.
Labai ačiū. Nuostabu.
Aš tik valgiau uogas ir sakiau: "Ak, vyručiai."
Šįvakar nieko nevalgysiu. Nemažai sutaupysiu.
Aš sakiau... "Daugiau paukščiukų".
Galima dar paukščiukų?
Kai jie atnešė paukštieną, reikėjo ją suvalgyt.
Neškit paukščius.
Tomas valgė po 2 paukščius.
Neškit daugiau paukščiukų!
Aštuntas ar devintas paukštis.
Jis suvalgė daug putpelių.
Atėjo laikas, kai pasakiau sau:
"Man moka už paukštienos valgymą."
Jau šešiolika, septyniolika.
Valgysiu, kol vemsiu.
Neatrodė, kad jis kenčia. Gal todėl, kad jis geras aktorius.
Dvidešimt.
Jūs taip išalksit, kad patys norėsit paukščiukų.
-Dvidešimt keturi. -Kada nors jis sustos.
Trisdešimt. Trisdešimt putpelių.
Sakiau nešt paukščiukus!
Prie karalienės stalo riteris elgiasi mandagiai.
Tuomet įšvęntinkit mane.
NAGI, TAI ŠAUNU!
Antram sezone man teko garbė režisuot paskutinę versiją.
Tai buvo nuostabu.
Norit žinot, kas jums duota?
Norėjom, kad Deimonas patirtų
kai ką stulbinamo.
Šios vizijos pakeis jo požiūrį į pasaulį.
Rynas ir Sara surašė, kas turi būt vizijoj.
Aš turėjau viską sujungt ir užbaigt.
Mes greit sugalvojom kaip pateikt visą istoriją
ir perteikt tikrumo jausmą.
Pradžioj filmavom iš vilko perspektyvos.
Jis bėgo snieguotu mišku.
Į mus eina baltieji zombiai.
Mes su jais susiduriam.
Nagi, tai šaunu.
Ruošdamiesi baltųjų scenai
grįžom į "Sostų karus".
Apžiūrėjom jų akis.
Apžiūrėjom grimą, kostiumus.
Mums pasisekė, nes turėjom žmonių,
kurie dirbo su baltaisiais "Sostų karauose".
Jie patarė, kokį grimą naudot.
Kas nieks nepasikeistų.
Kai žinojom, kad naudosim baltuosius,
Iškart galvojom apie Paulą Casey.
Jis aktorius, koordinatorius.
Jis sugalvojo tam tikrą eiseną.
Paulas šaunuolis. Jis patyręs aktorius.
Jis kaip statula. Senas profas.
Pirma reikia atitaikyt paprastus dalykus.
Ir apskaičiuot laiką.
Buvo daug darbo.
Kai Paulas atėjo su grimu,
staiga kilo sumaištis.
Staiga ten buvo 150 žmonių.
Jie atėjo tik dėl baltųjų. Ir negaliu jų smerkt.
Viens, du, trys, keturi, penki. Žymėk.
Ten buvo dvidešimt zombių subjaurotais veidais.
Netikri skruostikauliai, akių lęšiai, dantys.
Mūsų vyrukas vaidino baltąjį su tokiais dantimis.
Kostiumų skyrius naudojo žaliąjį efektą,
kad matytume griaučius,
nukirstas galūnes ir panašiai.
Tai bus ypatinga sezono pabaiga.
-Kadras. -Baltųjų scena
man priminė, kodėl dievinu George'o kūrybą.
Ir kodėl dievinu šią istoriją.
Taip parodėm, kaip mūsų serialas
susijęs su ateitim ir dabartiniais įvykiais.
Tai turi poveikį ateičiai.
Deimonas randa šiuos kiaušinius.
Jis regi liepsnojančius kiaušinius.
Tai apkerpėję kiaušiniai.
Buvo įdomu gamint gražius, blizgius kiaušinius,
kurie turėtų išsirist.
Paskui vėl naudojom Dany kiaušinius, kaip "Sostų karuose".
Ten buvo visos svarbiausios "Sostų karų" detalės.
Geeta atliko nepaprastą darbą.
Ji viską sujungė į vieną istoriją.
Ir sukūrė šį pasaulį.
Tai sujungia įvairius
šio nuostabaus serialo elementus.
Tai labai įdomu.
Žinai savo darbą.
RŪKE IR MIGLOJ
Žinutė iš Harenholo, Jūsų Malonybe.
Deimonas surinko armiją, o seras Saimonas bijo išdavystės.
Harenholas yra Upių žemėj. Jis dažnai skendi rūke.
Vienas iš prodiuserių parodė mums šią vietą.
Iškart pasakėm, kad čia bus Harenholas.
Dievinu Velsą. Negaliu pamiršt kraštovaizdžio.
Tai neeilinė vietelė. Jautėmės kaip kitam pasauly.
Turėjau minčių, koks turėtų būt Harenholas,
prieš vykstant į Velsą. Bet paskui
pasirinkom Velsą kaip tinkamiausią.
Tai buvo puiki vieta vienišai piliai.
Ji buvo dykynėj.
Adamai. Eikš su manim.
Deimonas su Reinira atskrenda į Harenholą drakonu.
Reikėjo gerai apmąstyt jų atvykimą.
Tam reikėjo daug vaizdo efektų. Kai išrinkom vietą,
buvo svarbu iškelt droną ir pažiūrėt, koks tai reginys.
Reiniros skrydis buvo labai sudėtingas.
Harenholas didžiulis. Norėjom užfiksuot jo dydį.
Taip pat užfiksavom salą ir Dievo Akies ežerą.
Skrisdama aplink Harenholą
ji mato daugybę karių.
Spec. efektų komanda padarė jų tūkstančius.
Knygose šią armiją sudarė apie 30 000 karių.
Skaičiavom, kiek reiks palapinių,
kad tilptų tiek karių. Tai didžiulė armija.
Karjere buvo nuostabi rampa.
Norėjom filmuot sceną ant jos.
Nes nuo rampos atsiveria nuostabus reginys į slėnį.
Tam turėjom gaut specialų leidimą.
Tai pavojinga vieta.
Ten pavojingi skardžiai, smegduobės.
Daug uolų, vandens kanalų.
Buvo nelengva eiti tokiais takais.
Kopėm į kalną.
Tai visuomet sudėtinga, nes filmavimui reikalinga
didžiulė infrastruktūra.
Buvo labai sudėtinga ten filmuot. Bet buvo verta.
Grįžę namo pagalvojom, kad mums pavyko.
Sveika atvykus į Harenholą, karaliene. Nesitikėjau jūsų pamatyt.
Kai Deimonas klaupėsi Reinirai,
naudojom melsvą foną.
Ir aukštus kranus.
Dirbo 20 ir 12 metrų kranai.
Mąstydami apie sceną su Jonu Snow,
prisiminėm praeito sezono Eigono karūnavimo akimirkas.
Tokiom akimirkom visi kelia į orą kalavijus.
Tiek kino istorijoj, tiek "Sostų karų" istorijoj.
Turėjom daug žmonių, bet mums reikėjo armijos.
Filmavom įvairius armijos elementus.
Norėjom juos padaugint, padidint.
Pro langus matosi pilies aplinka.
Bokštai ir kiti statiniai.
Kai vaizdo efektų komanda baigė savo darbą,
išėjo nuostabus rezultatas.
Kariausim už savo karalienę! Karas!
Ponios ir ponai, Emma baigia sezoną.
NEĮMANOMAS KADRAS
Pasiimčiau savo dukrą ir jos vaiką, viską palikčiau.
Per vėlu.
Sezono pabaigoj Reinirą
slegia apsisprendimo našta.
Ji gali tęst karą arba pasitikėt Alisenta ir užimt sostą.
Pirmyn.
Tai labai intymi akimirka.
Primenam žiūrovams, kad armijos žygiuoja
ir juda visos šachmatų figūros.
Buvo labai įdomu apie tai skaityt.
Pirma sukūrėm istoriją, kad žinotume,
kaip tai atrodys. Norėjom, kad kamera judėtų
ir parodytų visą reginį.
Įvairiom armijom naudojom kitokius kadrus.
Kai reikėjo filmuot sceną ant tilto,
pasakiau Geeta, kad tai neįmanoma.
Nežinojau, kaip tą padaryt.
Tai buvo viena iš scenų, kuriai mes ruošėmės.
Maniau, kad tai neįmanoma.
Kartais reikia šį tą pastatyt. Tom aplinkybėm taip ir padarėm.
Apibūdinai, kaip kamera turi judėt, ko iš jos norim.
Tą padarėm dirbdami su komanda.
Šaunuolis Alexas Fraseris
sukūrė virvių sistemą. Vyrukai stumdė vežimėlius ir valdė kameras.
Turėjau dvejus bėgius, 72 skriemulius, 1828 m virvės.
Tai veikė puikiai. Tai buvo tai, ko mes norėjom.
Trys, du, vienas, veiksmas.
Pradėjom dvidešimties metrų aukšty, virš tilto.
Armija žygiavo į mus. Mūsų kamera artėjo.
Ji vis leidosi, tą darėm stumdami vežimėlius.
Vienas vežimėlis tempė kamerą,
o kitą reguliavo aukštį.
Alexas sugavo kamerą ir ėjo pro karių gretas.
Aš viską stebėjau monitoriuj. Jis žingsniavo į šonus.
Bet vis tiek kaskart žiūrėjau į monitorių ir sakiau:
"Kaip jis tą daro?" Tai buvo nepakartojama.
Žmonės ilgai apie tai galvos.
Tuomet nuleidom kamerą ir matėm karių batus.
Kokių penkiasdešimties karių.
Tai buvo didžiulis iššūkis.
Aš labai didžiavausi savo komanda. Manau, mums pavyko.
Tai stulbinama scena sezono pabaigai.
Aštuntos serijos pabaiga įspūdinga.
Rodom įvairius veikėjus, jų istorijas.
Kai montuoji, norisi, kad visiems šiurptų oda.
Kad tai būtų įsimintina ir visi apie tai galvotų
laukdami kito sezono.
Mūsų serialas teigia:
"Turit grįžt ir sužinos, kas bus toliau."
Serijos pabaiga - tai verdantis puodas.
Įdomu žinot, kad dabar turim daugiau drakonų raitelių.
Vaizdo efektų komandos laukai liūdnas likimas.
Kol kas nieko konkretaus nesitikėkit.
Viskas gali staiga pasikeist.
Bus labai įdomu. Pasakysiu tik tiek.
Tai buvo nuostabus nuotykis.
Mačiau, kaip atgyja mūsų parašyta istorija.
Šimtai žmonių
suteikė savo gabumus. Tai nuostabu, nepakartojama.
Taip nutinka kartą gyvenime.
Aš dėkingas jums visiems.
Stebiuos jūsų talentu, gabumais ir atsidavimu.
Negana to, jūs iki šiol šypsotės.
Malonu tą matyt.
Jaučiuos kaip Ulfas istorijos pabaigoj.
Prieš Auksasparnei jį randant.
Bėgu oloj, laikau deglą.
Aš pavargęs. Manau, kad prisijaukinau drakoną.
Didžiuojuos scenarijaus autoriais, režisieriais,
aktoriais ir visa komanda. Aš jiems labai dėkingas.
Vertė: Lukas Vilkoncius