Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
"No és gaire gran aquesta ciutat.
Al nord, limita amb l'hospici, a l'oest amb la fortalesa del convent,
al sud amb el manicomi
i a l'est amb el cementiri". León Felipe
...que toqui el violí
si tinc un esquelet assegut al faristol.
Quan al director simulo creure
la freda calavera em comença...
A veure aquesta foto! Juana, acosta't a la tanca.
Juana, separa't de la tanca, que et tacaràs.
Au, no hi havia cap altre lloc.
Un cementiri!
Em semblava bona idea aquí a la tanca, per favor.
- Mama, per què treuen els morts? - Per fer lloc, filla.
- I on aniran, els pobres? - I jo què sé, Juana.
Anem!
De vegades n'hi ha prou que els nens ajudeu la mare a desparar taula.
O al vostre germà petit amb els deures.
De vegades un acte d'amor és...
no donar la llauna.
Vull agrair a sa excel·lència Rocco Carduncho, el nostre nou bisbe,
que hagi accedit a donar- nos la comunió.
Ens coneixem des del seminari
i és una persona molt vinculada a aquesta parròquia.
Ja veurem què heu après a la catequesi.
Tots aterrits.
Pregunta:
Què li van donar per beure a nostre Senyor a la creu?
Qui ho sap?
- Érica? - Mel i vinagre.
Mel no, Érica, fel.
Fel i vinagre, que no és el mateix.
Nois, que el sagrament que rebreu avui
guiï i il·lumini cada pas de la vostra vida
amb l'esperança que la benedicció de Déu
us acompanyi sempre amb la seva llum.
- El cos de Crist. - Amén.
Déu és aquí. Tan cert com l'aire que respiro.
El cos de Crist.
Tan cert com que al matí surt el sol.
- El cos de Crist. - Amén.
Déu és aquí.
Tan cert com l'aire que respiro.
- El cos de Crist. - Amén.
Tan cert com que al matí surt el sol.
Tan cert com que aquest cant el pots sentir.
Ho sento.
El pots portar dins del teu cor.
Li pots explicar...
Anem, anem!
Ja està, ja està.
Ho sento, ho sento.
No volia vomitar- la.
- Què vols que faci? - Ai, nen!
Vinga.
Quantes vegades t'he dit que no t'aguantis tant?
Quina vergonya!
El sant em fa por.
El sant m'ha mirat.
- Sant Simeó? - Sí.
Doncs devia ser per tenir cura de tu i del teu germà.
Mira,
saps el que feia jo quan era petit i alguna cosa em feia por?
- Què? - Cantava.
Cantava molt baixet, molt baixet,
perquè Déu sabés que jo era allà.
I Déu sempre m'escoltava. I cantava una cançó...
Quina?
Era...
Com vols que toqui el violí
si tinc un esquelet assegut al faristol.
- Tu la saps també? - Sí.
Aquesta cançó. Cada nit me la fa cantar.
Vinga.
És que de sobte era aquí
i també en un altre lloc estrany.
Què vols dir un altre lloc estrany?
En un lloc envoltat de tombes.
Com una cripta.
Amb el recordatori que tenim aquí, farem un truc de màgia.
Agafarem el recordatori, que el recordareu tota la vida, sempre.
Fiquem el recordatori per aquí, i li diem les paraules màgiques.
Tens l'etiqueta.
- Tinc l'etiqueta del vestit. - Què?
- L'etiqueta del vestit. - Doncs no l'he vist.
Com que no? L'ha vist ella.
És igual, deixa- ho, deixa- ho!
Vinga, que tenim pipí!
- Què ha passat? - Per favor, què ha passat?
Truqueu a la policia!
Foto!
Aneu- vos- en en pau.
Donem gràcies a Déu.
Ara no puc atendre'ls.
Vostè sap que li ha d'obrir la sagristia a aquesta senyora?
No podrà ser fins demà.
Obri la porta, per favor.
Pot il·luminar una mica millor?
Ja podeu procedir.
Gairebé un mes i mig perquè el senyor ens deixés baixar
i poguéssim seguir amb la feina.
Corri.
Hola.
Hola!
Disculpi, soc el pare Ángel.
- M'envien de l'arxidiòcesi. - I com, sense trucar?
Els hem trucat molts cops entre ahir i avui.
Doncs ha arribat com un rellotge,
perquè quan han marxat els de les
convivències, aquí no obrim a ningú, eh?
- Aviso la mare superiora. - Gràcies.
Jo ja sabia per a què era això.
Sa Excel·lència m'ha expressat molts cops
el seu interès per aquesta comunitat.
Hauria preferit que la urgència fossin 30 caixes de rosquilles.
En fi, comunicaré la petició a la germana Juana.
M'agradaria parlar amb ella personalment.
No, ara no pot ser.
D'aquí 10 minuts tenim les Completes
i després silenci fins a dos quarts de set del matí.
I m'envia a Madrid amb tot l'enrenou que hi ha?
El meu oncle em mata.
Es donen uns aires.
Espero que vostè sigui més pacient. Haurà de passar la nit aquí.
Sigueu sobris.
Estigueu alerta,
que el vostre enemic, el diable,
com un lleó que rugeix, ronda buscant qui devorar.
Resistiu- hi ferms en la fe.
A les teves mans, Senyor, encomano el meu esperit.
Tu, el Déu lleial, ens alliberaràs.
M'encomano, glòria al Pare, a les teves mans.
Il·lumina, Senyor, la nostra nit
i concedeix- nos un descans tranquil.
Vostè, senti el que senti, no se m'espanti.
No estarà sol en aquest costat del convent.
Aquí no sortim després de les Completes.
Què passa, que tenen aquí el comte Dràcula?
- Què ha estat això? - Res, és el Miguel.
Qui és el Miguel?
És ella?
Vostè què creu?
Em dic Ángel...
És aquella.
Sor Juana, suposo.
Em dic Ángel de Almeida, m'envien de l'arquebisbat.
Ja sé qui és vostè.
Tenim això.
- Què és això que està sense marcar? - El líquid de les espores.
M'envien de Madrid per a una feina urgent.
Doncs hauran d'esperar perquè tenim més d'un any de llista d'espera.
Juana, no queda quinina.
- N'hi deu haver al magatzem? - No, no en queda ni gota.
Doncs n'hem de demanar.
Sa excel·lència Rocco...
El Rocco l'envia per demanar- me disculpes?
- Disculpes? - La resposta és no.
Per favor, escolti'm. Només serà un minut.
Se suposa que vostè és la millor restauradora del país.
- És l'església de... - Sant Simeó Estilita.
Sí, exacte.
La conec molt bé, no val la pena restaurar- la.
Què sap d'aquesta església?
Que és de les més antigues de Madrid.
Hi ha moltes llegendes sobre ella.
Jo només puc ajudar- lo amb informació objectiva.
La meva especialitat és l'arquitectura racionalista,
el contrari del que representa aquesta església.
Sa excel·lència està molt...
Digui- li al Rocco que l'ajudaré igual que ell ens ajuda a nosaltres,
tenint- lo en les meves oracions.
La setmana passada van morir quatre persones a Sant Simeó:
dos policies, una enginyera i... i el rector.
El pare Ciro?
El coneixia?
És important per a la comunitat.
És un parany.
Jo no puc fer res si tu no vols.
Prefereixo fer classes de guitarra en una escola.
I Déu t'ha donat un talent únic, Juana.
La meva vocació és aquí.
Pensa en el Miguel. I en les teves germanes.
Germana.
L'encàrrec podria atreure moltes vocacions per a l'ordre.
I sa excel·lència té fama de generós.
El Rocco sap que soc l'única persona que
pot enfrontar- se al que hi ha allà a baix.
Deixa'm venir amb tu.
Ni parlar- ne.
Soc arqueòloga, puc ajudar.
Això no té res a veure amb l'arqueologia.
Necessito anar- hi!
Mara,
no tens ni idea del que hi ha sota aquella església.
Per favor.
Sempre, sempre, sempre he tingut fe.
Quin valor pot tenir per a Crist que jo m'ordeni
si mai he viscut res que em faci dubtar d'Ell?
- No tens per què dubtar. - Juana.
Jo seré allà si tu caus.
Si em deixes ajudar- te, m'estaràs ajudant a mi.
La Mara ve amb nosaltres.
Disculpa. Per favor.
Gràcies.
Germana, què té contra aquella església?
Allà m'hi vaig casar.
Tranquil, tranquil, tranquil. No passa res.
Tranquil, tranquil, tranquil.
No passa res, no passa res, no passa res.
Tranquil, tranquil, tranquil.
No passa res, però no facis soroll, això sí.
Tranquil, tranquil, tranquil.
Mira, és sant Simeó, sí.
Ens cuidarà.
Diu que no facis soroll, així que no facis soroll.
Oi que sí?
Voleu uns caramels de violeta?
Són premsats a mà, com els d'abans.
Els fan per a mi
els ancians de la residència de les Germanetes dels Pobres.
No, gràcies.
Feia molt... que no ens vèiem.
Només ens recordem de Santa Bàrbara quan trona.
Crec que l'Ángel...
t'ha explicat el que ha passat, oi?
No ha entrat en detalls.
Fa una setmana...
es va obrir la cripta de Sant Simeó.
- Per què es va permetre? - Errors de la companyia elèctrica.
Ara hem de demostrar que ningú pot entrar en aquella parròquia,
tret que jo ho autoritzi expressament.
Per què m'has fet tornar?
Tu ets l'única persona que entén
el que hi ha... en aquella església.
És imprescindible un equip...
discret.
Tu ets la persona adequada per a aquesta missió.
Guanyem temps,
troba el segell... de sant Simeó.
El Ciro estava segur que existia.
Porteu- me proves que es troba sota Sant Simeó.
i després començaran els tràmits administratius.
I en el món modern no hi ha un mur més poderós
que la paperassa.
Si no trobem alguna cosa abans de dues setmanes,
l'Ajuntament començarà les obres.
I en perdrem el control.
Ángel.
Per favor, ajuda'm.
El Ciro es va passar anys construint en secret aquesta maqueta.
Per què?
Per demostrar que el segell existia.
Pensava que Sant Simeó
és la porta de l'inframon.
Aquesta església
és nou vegades més gran per sota que per sobre.
És com un iceberg.
Els quatre morts van aparèixer dins de l'església,
dos a la cripta:
l'enginyer, i el pobre rector prop de l'entrada.
Pel que sembla va ser intoxicació per gas.
El Filo va deixar aquest missatge.
Cremeu el cau.
Ángel, per favor, crida el pare Cuiña.
Pare Cuiña?
Endavant, per favor.
Gràcies.
Juana, amor meu.
Sento molt que t'hagin ficat en això.
Noves morts als voltants de la plaça de Sant Simeó.
Una parella d'avis ha mort aquesta matinada
per una intoxicació de gas produïda ahir a la nit.
La resta de veïns van ser evacuats a temps de l'immoble...
Mai havia entrat aquí.
És el lloc més proper a l'església.
A qui té una mica de sensibilitat,
aquesta zona el destrossa.
Allò del pare Ciro. Ja m'ho van explicar, eh?
Gràcies, Pini. Ha estat molt dur per a tots.
Ja.
- Vostè és el nou rector? - No, no, jo només hi soc de visita.
Ah, ens aniria tan bé.
Un capellà jove, maco, com el de "L'ocell espina".
Pini!
M'ha dit "ocell".
Juana,
us he deixat la casa parroquial a punt perquè hi pugueu dormir tranquil·les.
- Gràcies. - Gràcies.
Qualsevol cosa, ja sabeu on soc.
Va enterrar sant Simeó la Monja Blanca al seu cau.
La Monja Blanca a la Barangana en la seva mortalla.
La Barangana als Nens Secs
i ells ens enterraran a nosaltres.
"El calze de la meva sang és el de la meva aliança
pel perdó dels vostres pecats i de tots els homes."
Miguel, em sents?
Soc jo. Desperta't.
Jo estic amb tu.
Els morts... volen morts.
Perdona, volia una còpia d'això, per favor.
Ho sento, però aquest material només el poden fotocopiar els col·legiats.
Au va! Juana Rabadán Rosado.
Soc l'Esther.
L'Esther?
Convocatòria extraordinària, examen de conductivitat.
Em vas salvar la vida, em vas deixar copiar el teu examen.
Ja ho recordo.
- I ara treballes aquí? - Sí.
I tu? Ningú va saber res de tu des del...
Em coneixes des de fa moltíssim.
Jo soc monja.
De debò, què fas?
- Soc monja. - Juana Rabadán Rosado,
premi extraordinari de fi de carrera d'arquitectura. Monja?
Mira, Juana, és que això no es pot fotocopiar ni per als col·legiats, eh?
Però me la pela! T'ho fotocopiaré, tant és!
Gràcies.
- Escolta, Juana, una coseta. - Sí.
No li diguis a ningú que això ho he fet jo, eh?
No, és clar que no.
I que et dec... un altre favor, un de més gran que aquest.
Me'n vaig. Et quedes tu el mapa?
Sí, és clar.
- Esther, moltes gràcies per tot. - De res.
Et puc demanar que no li diguis a ningú que m'has vist?
- No és per res, eh? - No et preocupis.
- Gràcies. Ciao. - De res.
Perdona, però el material d'arxiu
només es pot consultar a la zona de l'hemeroteca, eh? És allà.
Si necessites qualsevol cosa, m'ho demanes a mi.
- Gràcies. - Res.
LES MONGES DE SANT SIMEÓ
LES POSSEÏDES DE SANT SIMEÓ RECORDS DE LA BARBÀRIE
BOMBARDEJOS FEIXISTES
BOMBARDEJOS SOBRE MADRID
LA CASA DEL PECAT MORTAL
Vinga, un altre nen sense pare!
Si és que Déu dona pa a qui no té dents.
Necessito els mapes dels bombardejos de Madrid.
Tu també ets monja? Però que fort.
Sí.
Aquí ho tens.
Bé, el nostre últim sopar.
I et dic que la meva àvia, quan era petita,
deia que, si de tant en tant queia un capellà,
era perquè se li apareixia el diable.
Perdoni que m'hi fiqui, és que no he pogut evitar sentir- la.
Però com sabien que se'ls apareixia el diable?
Perquè era negre, negre. Negre com els cabells de la Pantoja.
La meva àvia era molt creient.
Mira que hi ha llegendes sobre aquesta zona,
però és la primera vegada que em comparen el diable
amb una folklòrica.
Pare Cuiña,
què és això de "la casa del pecat mortal"?
És que surt a diverses notícies.
La casa del pecat mortal?
Doncs era una casa a la qual anaven les solteres embarassades.
Allí es cobrien amb un vel i no tornaven a veure la llum del sol.
Les que no tenien diners, estaven al servei de les que sí que en tenien.
I els nens...
No se sap ben bé què passava amb els nens.
Suposo que devien anar a l'hospici
o a un orfenat amb les monges.
Però no hi ha registres de naixements en aquests llocs, així que...
D'aquí ve això de la monja llançant el nen al forat.
Jo, abans d'entrar a l'Església, treballava
amb nois en risc d'exclusió,
saps?
És una cosa allunyada de tot això paranormal,
però molt més difícil.
Moltes vegades aquests xavals només necessiten...
Un acte d'amor.
- No? - És això, sí.
Però aquests actes són els més complicats, en realitat.
Des que em vaig ordenar, el Rocco m'ha cridat
molts cops per a feines com aquesta.
Jo estic d'acord amb tu, em sembla que el més difícil
és cuidar un germà que està prostrat en un llit.
Ho sento.
Havies estat abans en aquesta botiga?
Sí, el meu oncle m'hi portava quan era petit.
A què es dedica el teu oncle? En parles molt.
Hem arribat. Endavant.
Compte.
No pateixi, és de mico. Com gairebé totes les dels museus.
Bon dia. No sé si te'n recordes de mi.
Venia sovint amb el meu oncle fa molts anys.
No sé res del teu oncle, només el que diu la premsa.
Saliano! El número 12 d'això, on és?
Després el busco.
Ella és... sor Juana.
Està aquí a Madrid fent un treball de restauració.
Aquí no trobarà res que li serveixi.
Això?
No vull més gent jugant a això de l'Urbex.
Per favor, és important.
Tan important com perquè t'hi enviïn a tu en lloc del Rocco?
Anem- nos- en, segur que el Cuiña té més contactes.
Cuiña...
Cuiña?
Haver- ho dit abans.
Seguiu- me.
Deixin- me el Cuiña.
Hola.
Com anem?
Un invent nostre.
- Què és? - Tot el que m'heu demanat
en un sol objecte.
En aparença, no és més que una Bolex H16 amb alguns afegits.
Una càmera gairebé indestructible, però manejable.
El mateix model que utilitzaven Jean Rouch, Jonas Mekas
i Rodjara.
L'hem adaptat perquè sigui híbrida:
16 mil·límetres i digital.
Atenció, tres objectius:
un, infraroig; dos, ultraviolat;
i tres, tres... i tres...
Betacam.
- Càmera Kirlian. - Molt fàcil de manipular.
És l'única càmera que us pot fer
una mateixa foto en tres rangs diferents.
Si algun té antecedents de càncer a la família,
és millor que no la manipuli.
Bé, aquesta càmera... no la venc, la llogo.
En diem...
Trigonoscopi.
Ens la quedem.
Què es veu?
Coloraines.
Mirin aquí.
En un radi de menys de tres quilòmetres
hi ha catorze cementiris.
Els més recents van desaparèixer després de la Guerra Civil, però...
n'hi ha de molt més antics.
Més coses sobre aquest terreny, abans que fos Sant Simeó.
Propaganda anticlerical.
Se suposa que les monges enterraven aquí els nens que...
Els nens que naixien malament.
I...
Això és la cosa més recent.
On ho has trobat, això?
En un butlletí d'arqueologia, del 1966.
El Francisco, l'Epifanio,
el Perico, el Tomás, el Laudelino i jo.
Bé, i el pare Ciro.
Nosaltres vam trobar la cripta.
Ens vam oferir voluntaris en unes obres de remodelació.
Llavors a la tele feien un programa que es deia "Missió rescat"
i tots els nens volíem ser arqueòlegs.
Un dia, vam enderrocar una falsa paret i vam trobar la cripta.
I a dins hi havia l'estàtua de sant Simeó.
D'aquesta foto...
soc l'únic que queda en vida.
Que no, que te'n vagis!
Que te'n vagis i t'emportis aquesta puta caixa.
Pini, deixa que s'acosti. No passa res.
- No porto cèntims. - Jo crec que sí.
Ah, parlen de tu. Saben que ets aquí.
Escolta, a tu els Nens Secs també et busquen.
Bé...
Estàs bé? Estàs bé?
Policia? Han atropellat un home.
No, no respira i no contesta. Està estirat a terra.
Sí.
Et penedeixes d'haver vingut?
No,
en absolut.
És que estava pensant, si és cert el que diuen.
- El que diuen de què? - Bé, que diuen que el teu marit...
Sí, el Saulo es va suïcidar.
Saulo?
Em costa molt dir el seu nom.
Però després em sento malament perquè no...
no vull oblidar- lo. És només que...
que va ser molt dur.
Recordo el moment exacte
en el qual el Saulo va canviar.
Vaig sortir de l'església casada amb un home diferent.
Vam tenir diverses sessions amb el Cuiña.
I ell m'intentava cuidar.
Després, el Rocco es va obstinar a substituir el Cuiña.
I ja no vaig saber enfrontar- me a tot això.
El diable tornarà a buscar- te!
Sí, jo acabo de sortir un moment al carrer.
Jo crec que ell està bé.
Està prenent- se un cafè, ara. Ja t'ho explicaré.
És clar.
Saulo?
Has baixat per no veure'm, oi?
No suportes estar amb mi.
Saulo?
RATICIDA
- Què has fet? - Escolta'm.
No!
No s'hi pot fer res, no hi ha antídot.
Tampoc serveix el rentat d'estómac. Unes hores i ja està, s'haurà acabat.
No, per favor.
M'abandonaràs o et quedaràs aquí fent- me companyia?
Poc temps després van morir els meus pares,
i el Rocco es va ocupar del Miguel i de mi.
Fins que vam deixar de ser- li útils.
Em van dir que el teu germà de petit potser havia vist alguna cosa.
Tots dos.
Tots dos vam veure una cosa i ens va canviar.
Aquell dia es va obrir una porta.
Aquest lloc ens va fer mal, li fa mal a la gent.
Després d'aquell dia, el meu germà Miguel...
va començar a tenir terrors nocturns.
La meva mare, pobre,
ens cantava la cançó de "L'esquelet al faristol"
- perquè ens passés la por. - Quina cançó?
No la deus conèixer, és... és...
Com vols que toqui el violí
si tinc un esquelet assegut al faristol?
Quan al director simulo creure,
la freda calavera em comença a mossegar.
Quan la partitura em disposo a llegir,
llavors un espectre m'agafa pels peus.
Aquesta.
I quan es va quedar el Miguel així?
Després que...
el meu marit... morís,
ens vam adonar que no eren terrors nocturns.
I què eren?
Mara, el meu germà Miguel té un do, pot estar en dos llocs alhora.
- Però això, en teoria, només poden fer- ho...
Ja, els sants. Ja ho sé.
És l'única persona que té el do de la bilocació
des del pare Pio, que se sàpiga.
Semblo una boja, deus pensar que estic boja.
No.
Ets la meva germana preferida.
Saps el que em fa més por?
Que un dia el Miguel no trobi el camí de tornada.
Aquest serà l'últim cop.
No deixaré que et passi res, entesos?
Anem- hi.
Saps el que més m'agrada de la Juana?
Què?
Que sempre ha cuidat els altres i mai s'ha sentit desgraciada per això.
Aquesta és una gràcia que poca gent té.
Per això la cuida tant com pot,
perquè tingui clar que mai estarà sola.
Doncs realment aquesta església...
És una broma a l'esquena de Déu.
- Escolta... - Gràcies.
...dos, tres.
A dins.
Al seu moment vam pensar que l'escultura
potser la van amagar a la cripta durant la guerra.
El Ciro es va obsessionar amb aquest tema
i va desenvolupar les seves pròpies teories.
Però, arran de l'incident de les comunions,
es va convertir en un ermità, com el mateix sant Simeó.
Sant Simeó era tan radical que el van expulsar de la seva congregació.
Devia ser un home estrany.
El Ciro es va passar anys dedicat només a construir la seva maqueta,
pensant en què hi podria haver sota aquesta església.
És una falsa tomba, mai hi va haver ningú enterrat.
Van posar la làpida aquí.
Volien que ningú... que ningú passés a l'altra banda.
Nosaltres inclosos.
L'única manera de tornar vius és mantenir- nos units
i tenir present Crist en el nostre cor.
Som- hi.
Compte.
- Ángel. - Què?
Fes- me llum, Cuiña.
Pintura fosforescent, de debò.
No va ser inventada fins al 1908.
Doncs algú la va utilitzar abans, evidentment.
El metre làser està perfecte, però els mesuraments no tenen sentit.
Mara.
Vaig estar amb el José Manuel Novoa
a les excavacions de la tomba de Sipán.
Els Nens Secs no esperen.
No ens podem separar ni per un segon.
- Estàs bé? - Sí. Sí.
- Anem. - Anem.
Anem, per aquí.
"Déu vos salve Maria, plena de gràcia,
el Senyor és amb vos. Beneïda sou vos entre totes les dones
i beneït és el fruit del vostre sant ventre: Jesús.
Santa Maria, Mare de Déu, prega per nosaltres, pecadors,
ara i en l'hora de la nostra mort.
Glòria al Pare, al Fill i a l'Esperit Sant,
com era al principi, ara i sempre, i pels segles dels segles. Amén."
Continuem.
Ho sentiu això?
Sí.
És l'Abroñigal,
el riu que van soterrar per construir Madrid.
Segueix existint sota la ciutat.
Què és això?
Ara ho veurem.
Són enterraments.
Això és impossible,
estem a més de 200 metres de profunditat.
Crec que això pot ser vàlid.
Això no es correspon amb cap mena d'enterrament.
Prenem mostres i marxem d'aquí.
- Què ha estat això? - Els Nens Secs.
Ángel, estàs bé?
Sí.
Déu meu. Déu meu.
El dibuix no era així.
El Ciro tenia raó, aquest lloc està viu.
Hem de trobar el segell.
- Aquest lloc està bandejat per Déu. - Déu no té res a veure amb això.
Ho sentiu?
Sona per allà.
Vinga.
Compte aquí.
Sí, au, tranquil.
Estàs bé, Juana?
Això em recorda una història que vaig llegir...
sobre una torre invertida i... i uns passadissos.
"La torre dels set geperuts".
Sí.
De petit m'agradava llegir històries sobre fantasmes,
passadissos...
Després vaig créixer i vaig descobrir que no eren veritat.
Fins avui.
Ángel, pot ser que tu no creguis en els fantasmes,
però els fantasmes sí que creuen en tu.
- Hi soc. - Gràcies.
No m'ho puc creure, existeix.
El segell existeix.
No aconsegueixo llegir el que diu.
- Crec que és àrab. - Deixeu- me, deixeu- me.
Passa- me'l.
Vaig estudiar filologia àrab.
No aconsegueixo llegir- ho.
És aljamiat.
- Tu creus? - Això què és?
És el llenguatge híbrid dels moriscos que es van quedar en la península.
Són caràcters àrabs, però és llengua romànica.
- Ens ho he d'empotar. - No, no, no.
No, no, això és una barbaritat. No som lladres de tombes.
Mara, et vaig dir que això no anava d'arqueologia.
El que volem és que no entri ningú més sota aquesta església.
Per això hem vingut.
Però això no es fa així.
Mara, Mara, per favor, deixa això. Deixa això.
Agafa.
Déu meu.
Què...? Què hem fet? Hem alliberat el mal.
Anem- nos- en.
El Ciro tenia raó.
Aquest jo existeix.
No pots permetre que hi entri ningú més, allà.
Aquesta església és un anatema. És un lloc
maleït per Déu i tu ho sabies.
Què vols dir?
Coneixes el Miguel. Això s'ha d'acabar.
La Juana té raó,
ningú pot tornar a trepitjar aquesta església mai més.
La vostra missió s'ha acabat.
Us agraeixo la feina.
I creus que així s'acaba tot?
Et rellevo com a rector de l'església de Sant Simeó l'Estilita.
Dilluns rebràs una carta.
Crec, amb el degut respecte...
Ángel! Ja ho hem parlat.
Però llavors què passarà?
El vostre orde serà recompensat.
Ara necessito parlar tot sol amb el meu nebot.
Anem.
Zacaries 11:17.
"Ai del pastor inútil que abandona les seves ovelles".
Hi ha tanta confusió al món...
Els homes tenen tanta pressa
que no tenen temps d'adonar- se que pateixen.
El que hi ha sota aquesta església els farà despertar
i comprendre que, només mirant els ulls de Déu,
podran salvar- se.
No hi ha cap miracle sota aquella església.
Precisament.
Si cal veure per creure,
farem que la gent hi vegi.
I si és necessari, ens sacrificarem.
Com va fer sant Simeó l'Estilita.
Però què... quina bogeria estàs dient?
La gent ha de trobar alguna cosa...
que els faci...
recuperar la fe.
Saps tot el que ha passat la Juana?
La Juana?
No.
La germana Juana?
Quina classe de confiança heu desenvolupat en aquesta missió?
Perquè en això es resumeixen
els teus problemes de consciència, no?
Que se t'ha creuat una dona en el camí?
Ángel,
si saps jugar les teves cartes,
en pocs anys...
les tindràs a la cúria.
Jo no vull jugar les meves cartes,
no vull ascendir a la cúria.
Jo també vaig ser un idealista.
Morirà molta gent.
Jo no ho veuré,
estic malalt.
Abans d'un any,
no podré valer- me per mi mateix.
Pot ser que ni tan sols et pugui reconèixer.
Qui no et reconeix soc jo, oncle.
Hi va haver un temps en què vas ser un exemple per a mi.
Abans de provocar una catàstrofe,
fes- li un cop d'ull al que hem portat.
I pensa si estàs servint Déu...
o un altre amo.
El bisbe de Madrid, Rocco Carduncho,
ha declarat que l'església de Sant Simeó l'Estilita
romandrà tancada durant les festes del 2 de maig i Sant Isidre
pel perill que suposen les obres per a l'estructura d'aquest edifici.
El president de la companyia elèctrica, per la seva banda,
ha declarat que les obres són perfectament compatibles
amb la vida normal de tots els madrilenys.
Juana.
Jo no m'esperava que això acabés així.
Confio en tu.
Resaré per tu.
Vull dir que me'n recordaré de tu.
Aquest és el contestador de...
Tristán.
En aquest moment no el puc atendre.
Per favor, deixi el seu missatge.
"Tot i els meus crits, la meva oració no t'arriba."
"Déu meu, de dia et crido i no respons,
de nit, i no em fas cas."
"Perquè tu ets sant i habites entre les lloances d'Israel.
En tu confiaven els nostres pares.
Confiaven en tu i els posaves fora de perill.
A tu et cridaven i quedaven lliures.
En tu confiaven i no els vas defraudar."
"Però jo soc un cuc, no un home,
vergonya de la gent, menyspreu del poble.
En veure'm, es burlen de mi."
"Em van envoltar lligadures de mort
i torrents de perversitat em van atemorir."
"Soc com aigua vessada,
tinc els ossos desfets.
El meu cor, com la cera, es fon a les meves entranyes."
Qui és el déu cuc?
El déu del món dels morts, dels primers pobladors de la península.
Es deia Vèlic.
"Cuc" en llatí és vermin.
No es correspon amb cap culte que jo conegui.
El que sí que tinc clar és que es tracta
d'un déu molt anterior al teu,
al qual no li agradava que li toquessin els collons.
D'on ho has tret?
Això és només el principi.
Aviat aniràs en cadira de rodes.
- I més tard, no podràs parlar. - Ets tu...
de debò?
Si soc una al·lucinació, vine i toca'm.
Em sap greu no tenir un forat al costat.
Et vaig enviar al convent. Ets allà.
Soc allà, però també soc aquí.
Rebràs una trucada.
Sa excel·lència,
El Miguel s'ha aixecat.
És aquí, amb mi.
Com? No, el tinc aquí al davant.
Està... levitant.
Excel·lència, com diu? No ho entenc.
Si creguessis, jo no seria aquí.
La meva fe és forta,
tinc la consciència tranquil·la.
Si la teva fe fos verdadera, no usaries
els morts per fer creure als vius.
Sense por, no hi ha fe.
La por és un mal necessari.
"Ai del pastor inútil que abandona les ovelles!
L'espasa arribarà al braç, i fins a l'ull dret.
I se li assecarà totalment el braç.
I l'ull dret se li encegarà."
Crema el cau, Rocco.
Crema el cau.
És l'hora.
"La Santa Creu... sigui la meva llum.
T'estimo, oh Jehovà, fortalesa meva.
Jehovà, roca meva, castell meu i el meu llibertador.
Déu meu, fortalesa meva, en tu confiaré.
Ets tu el meu escut, la força
de la meva salvació i el meu alt refugi.
Invocaré Jehovà, que és digne de ser lloat,
i seré lliure dels meus enemics."
"Senyor,
no soc digne que entris a casa meva,
però una paraula teva bastarà per sanar- me."
"Crec en un Déu Pare totpoderós,
creador del cel i de la terra..."
He parlat amb gent.
El que m'has enviat és el mític segell de sant Simeó
i probablement era on era per evitar alguna desgràcia.
En moure's el segell, és com si obríssiu una porta. Em segueixes?
No diu "cuc".
Diu "amb forma de cuc", vermicular.
I el material del qual està fet podria ser... iridi.
No és de la Terra.
Sigui el que sigui, no l'heu trobat,
us ha trobat a vosaltres.
El que guardava aquest segell no és una tomba,
és un cau.
Cuiña...
Sortiu del meu cap.
Sortiu del meu cap!
No em venceràs.
"Santa Maria, Mare de Déu, prega per nosaltres, pecadors,
ara i en l'hora de la nostra mort. Amén."
Juana, per l'amor de Déu, que et moriràs d'una pulmonia.
- Se l'han endut, Mara, se l'han endut.
Qui?
Al seu cau, Mara.
El traurem d'allà.
Isolina, has vist la Juana o la Mara?
S'han endut el cotxe.
Necessito... Passaré.
Escolti, per favor, deixi'm passar!
Necessito... Li dic que no em toqui! No em toqui!
No es pot passar.
- Escolti. - Què?
Juana.
Cuiña.
Cal avisar el Rocco.
El meu oncle ha mort.
Ho sento.
Només espero que Déu el perdoni, jo no sé si podré fer- ho.
Aquesta era la prova que li havia demanat a Déu.
He d'entrar allà.
No ens deixaran passar.
El Ciro va trobar un altre camí.
Era a la maqueta.
Esther, perdona.
L'altre dia em vas dir que encara em devies un favor.
- És clar. - Necessito aquest favor ara.
El que necessitis.
Necessitem un plànol del clavegueram de la zona on hi ha...
- Tens la...? - Sí.
De la zona on hi ha...
Perdoneu, però crec que aquesta part del clavegueram ja no és transitable.
No importa.
- Passa alguna cosa dolenta, oi? - Pitjor que dolenta.
Per aquí.
3.092, 2.847, 3.216...
Aquí. Aquí, aquí, aquí. 3.223.
Aquest mapa és de l'entrada més propera al que m'heu ensenyat.
No és un lloc agradable.
Fa vint anys que ho van clausurar perquè hi van trobar...
Un obús.
Sí.
Aneu amb compte, d'acord?
Aquesta.
Compte.
Bé, Mara.
Som- hi. Un, dos i tres.
Què?
Crec que és una bomba.
No la toqueu.
Mara.
Què és això?
Hi baixaré jo.
No.
Em volen a mi.
És aquí a baix, ho sé.
Ens volen espantar.
Aquestes ombres...
s'alimenten de la part més fosca de l'ànima.
Necessiten que tinguem por.
Doncs no ho aconseguiran.
Vinga.
Vas bé?
Sí, de moment sí.
Suposo que és com passar pel forat de l'agulla.
Vas deixar morir el Saulo.
Avui no, avui no cauré.
Avui no cauré en això. Ho sento, però no.
Vas deixar morir el teu fill.
Què passa?
He tocat la paret sense voler i m'he cremat. Però està freda.
Vas deixar morir el teu fill.
Sentiu això?
Benvinguda... al cau.
No ets el Saulo. No ets el Saulo. No ets el Saulo.
No ets el Saulo. No ets el Saulo.
Aquí sota hi ha l'única veritat que existeix,
la mort.
No!
Estàs mort, Saulo.
Deixa que se'n vagi el Miguel.
El Miguel no marxarà,
es quedarà amb nosaltres.
Jo he vingut aquí a buscar el Miguel i me n'aniré d'aquí amb ell.
Miguel!
Sé que ets aquí!
Miguel?
Deixeu- lo!
Som les Mortalles Cosides,
el cuc els ous del qual porteu a les vostres entranyes.
Som el que queda
quan la vida cessa.
Fins...? Fins quan amagaràs el teu rostre de mi?
Fins quan posaré consells a la meva ànima
amb tristeses al meu cor cada dia?
Fins quan serà enaltit el meu enemic sobre mi?
Mira, escolta'm! Oh, Jehovà!
Oh, Jehovà, Déu meu.
Il·lumina els meus ulls perquè no dormi de mort,
perquè no digui el meu enemic: "El vaig vèncer".
El meu enemic s'alegraria...
si jo ensopegués.
Juana.
Cuiña.
Et vaig dir que mai t'abandonaria.
Un petit acte d'amor pot vèncer la mort, tingues fe.
Tinc por.
Recordes el que et vaig dir quan eres petita
si alguna cosa et feia por?
Cantar molt baixet.
Com vols que toqui el violí...?
Com vols que toqui el violí
si tinc un esquelet
assegut al faristol?
Com vols que toqui el violí
si tinc un esquelet
assegut al faristol?
Juana.
No, no, no, no, no, no, no, no, no...
Com vols que toqui el violí
si tinc un esquelet assegut al faristol?
Quan la partitura em disposo a llegir,
llavors un espectre m'agafa pels peus.
Com vols que toqui
si tinc un esquelet
assegut al faristol?
Estàs despert? Estàs...?
Soc... molt gran.
Tu? I tu?
Ens n'hem d'anar.
Si me'n vaig, ells es quedaran aquí sota i tornaran a sortir.
Porto tant temps entre ells que ho he après tot sobre el paràsit.
Quin paràsit?
El que viu aquí és un ésser viu, un paràsit.
Les ombres... són les seves presoneres.
A això es referia el Ciro amb el cau del cuc.
És una criatura que no pertany a aquest món,
però sé com endur- me- la.
A on?
Lluny d'aquí.
Necessito que visquis per tots dos.
Aquest no és el teu lloc. I tampoc és el meu lloc.
Necessito que visquis, Juana, per tots dos.
Doncs...
Per la meva banda, està tancat.
Fuita de gas, oi?
Més que probable.
Al·lucinacions, marejos,
una bomba, estrès posttraumàtic i...
no hi ha res més a dir.
Ara a vendre el terreny.
Esperar que hi construeixin
un altre edifici d'apartaments de luxe,
un altre centre comercial,
una altra botiga de roba.
No sé què li passa a la gent amb la roba.
Que es vesteixin el cap, que el tenen fet un desastre.
Ja has trobat pis?
No, crec que em faria falta un miracle.
I tu què faràs, ara que no ets capellà?
Doncs jo, primer, voldria convidar- te a prendre alguna cosa.
Si vols, és clar.
Sí, sí que vull.
Jo vaig estar en un grup de tribut als Beatles, ho sabies?
Jo era molt modern, no et pensis. Què? De què rius?
Una pregunta:
per què tots els seminaristes heu
estat en un grup de tribut als Beatles?
FOTOGRAFIA - ANTIGUITATS - MESMERISME
A LA MEMÒRIA DE CAROLO RUIZ