Ustupte. Udělejte nám místo.
- Jak se vaše dcera jmenuje? - Gabriella.
Tohle je choulostivá věc. Můžu si s ní na chvilku promluvit?
Nechte nás pracovat.
Nechápete to.
Má dcera čeká dítě.
Je to holčička.
Jmenuje se Chiara.
Čeho jsi tím chtěla dosáhnout?
Proč ji donosit, když si ji nemůžu nechat?
Jinak to nejde. I pro ni to bude nejlepší.
- Chci si ji nechat. Jsem její rodina. - Nevíš, co chceš.
PŘEDSTÍRANÁ LÁSKA
LODĚNICE
Prosím?
Paní De Rosová? Volám z loděnice.
Katamarán je skoro hotový. Měla byste tu nádheru vidět.
To moc ráda slyším.
Pak se tu za námi stavte, ať to dořešíme.
Zaplatili jste 300 tisíc, takže zbývá…
Počkejte. Jak 300 tisíc?
To musí být chyba. Zaplatili jsme 450 tisíc.
Ne, madam. To není chyba.
Pan Marini nám poslal 300 tisíc.
Dobře. Díky.
Prosím?
Ahoj Elio.
Kde jsi?
Na lodi. Potřeboval jsem se provětrat.
- V loděnici? - Ano, ale klidně se vrátím.
Ne, to nemusíš.
Jenom musím ještě něco zařídit.
Sejdeme se u soudu.
Nemocnice na Ibize potvrdila, že smrt Francesca Rossettiho byla nehoda.
Zbytek je důvěrný.
Proč jsi to vzdala? Měla jsi to z nich dostat.
Hele.
Udělali jsme, co se dalo.
O Francescovi víme úplně vše.
Byl fanoušek wrestlingu, co miloval mexické jídlo. Všechno.
Možná tam žádné tajemství není.
Možná ta jeho smrt byla nehoda.
Co kdybys místo těch nesmyslů dělala to, za co tě platím?
Když jsme se potkaly,
řekla jste mi, že Elia není hodný člověk.
Nebudu lhát. Dost mě to překvapilo.
Je spousta věcí, které o něm nevíte.
Tak já začnu tím, co vím.
Vím o Ibize a o té bouřce.
Vím o dluhu, který nesplatil.
A o partnerovi, co utekl.
O partnerovi, co utekl?
To vám řekl? A vy jste mu uvěřila?
Uvěřila jsem spoustě věcí.
Ale teď jsem tady a chci znát pravdu.
Ať je jakákoli.
Když mi řekl, že si chce otevřít půjčovnu,
přestože bylo období dešťů, nepřekvapilo mě to.
To je celý on.
Myslí si, že poručí všemu. I počasí.
Ode mě a mého manžela chtěl spoustu peněz.
A vzal si půjčky od pochybných lidí.
Takže Elia je tím partnerem, co utekl?
Přesně tak.
Nechal Francesca napospas lichvářům.
Ano.
Jenže na Ibize…
zanechal víc než jen partnera.
Nechal tam i dívku.
Ta se mi nedávno ozvala, abych jí ho pomohla najít.
Elia totiž nevěděl, že s ním čeká dítě.
Jmenuje se ta dívka Marina Serrová?
Můžu vás požádat o laskavost?
Víte, kde Marina Serrová je?
To je ona.
Takže ti dva se znají.
Proč mě to nenapadlo dřív? Hajzlové.
Kdo?
Hele.
To místo znám.
Je to hotel kousek odsud.
Ta holka je klíč ke všemu.
Ona dokáže, že Elia je podvodník.
Co? Kam jedeš? Za hodinu je soud.
- Zdravím. - I já.
Hledám Marinu Serrovou. Bydlí tu u vás.
- Na jakém je pokoji? - A vy jste kdo?
- Známý. - Bohužel vás nemůžu pustit.
Potřebuju s ní naléhavě mluvit. Můžete jí zavolat?
Ne.
Jsem právník. Zavolejte jí, nebo uvidíte.
Nemůžu. Není tady.
Odešla ven s kamarádkou.
Do prdele.
Jak jsi mě našla?
I já umím hledat lidi. Nejsi jediná.
Takže víš všechno?
Ano.
Ale nevím, jestli je to pravda.
A chceš, aby byla?
Přála bych si, abys nečekala Eliovo dítě.
Přála bych si, aby mě neokradl.
Přála bych si, abych nebyla podvedená šedesátnice.
Ale přesně to jsi.
Jsi stará ženská, co se zamilovala do mladíka.
A on ji jen využil.
Myslím si, že část tebe vždycky věděla, že tohle je pravda.
Nech si ty řeči. Neznáš mě.
Ale znám Eliu. A znám ho dýl než ty.
Zahrnoval tě láskou, co?
Jako bys byla středobodem jeho světa?
Tuhle roli má zmáknutou. Je přesvědčivý.
Jsi pro něj obchodní vztah.
Splníš mu jeho sen a on tě zahrne láskou.
Ale co pak?
Co budeš dělat, až nedokážeš skrýt svoje vrásky?
- Čekáš, že bude tvůj pečovatel? - Jdi do prdele.
Jdi do prdele.
Dítě, které čekáme,
nás spojí navždy.
Víš to. Jsi matka.
A co spojí vás?
Láska?
Jak dlouho mu můžeš platit, aby zůstal?
Zmlkni!
A co ty?
Co máš v plánu?
Vydírat ho? Vyhrožovat mu?
Nic ho nepřinutí s tebou být, pokud sám nechce.
Ani dítě.
Jen tě bude nenávidět.
A nikdy nebude tvůj.
Soustřeďte se.
- Čau, tati. - Čau.
Klid.
Já vím.
- Ahoj. - Ahoj.
- Kde je máma? - Ještě tu není.
Proč ne? Neměli jste přijet spolu?
Musela něco zařídit.
- Už je tu. - Víc nevím.
Už hodinu jí volám.
Ahoj. Tvá máma tu ještě není.
Ale ostatní tu jsou.
Typické…
Nemůžeme na ni čekat. Musíme jít.
Bez ní nikam nejdu.
- Je pozdě. - Jste obžalovaný.
Hrozí vám šest let za mřížemi.
Gabriella se k nám přidá. Ale teď musíme jít dovnitř. Jdeme.
V téhle rodině se pořád něco děje.
TÁTA
Vážně tam nepůjdeš?
Nechtěl jsi mu to oplatit?
Eliu mám u prdele.
Jsme tady, protože má 60letá matka má přítele.
Dochází vám to?
NEPŘIJATÁ ODCHOZÍ VOLÁNÍ
Ale společně s bratry jste Eliu sledovala.
Takže jste musela mít podezření.
Jasně. Pochybnosti jsem měla.
No a?
Švagrovou taky nemůžu vystát, a bratra za nesvéprávného neprohlašuju.
Jen ho lituju.
A uvědomujete si, že když si ho vezme,
z Elii se stane právoplatný dědic?
Ať dá Eliovi klidně všechno. Je mi to fuk.
Jsou to její peníze.
Pokud naše matka chodí s někým, kdo se nám nelíbí, neznamená to, že je blázen.
No, lékařské zprávy potvrzují,
že paní De Rosová v minulosti trpěla depresemi.
S psychotickými rysy a sebevražednými sklony.
To je zpráva z roku 1981.
Gabrielle De Rosové bylo 17 let.
Přitom před pár měsíci
ji pan Vasari, bývalý manžel,
našel ve stavu, který by se dal popsat jako abnormální.
Můžete to potvrdit?
Ano.
Zastavil jsem se v hotelu poté,
co se moje bývalá žena pohádala…
s tou svojí hračkou. Můžu mu tak říkat?
Gabriella spolykala příliš mnoho prášků na spaní.
Chcete naznačit, že si chtěla sáhnout na život?
Obávám se, že ano.
Moje matka vlastní hotel. To ví všichni.
Elia se zjevil ve správnou dobu na správném místě s rozbitým autem.
- Klasika. - Komentáře si nechte. Díky.
Jedno je jasné. Od chvíle, co Elia poznal moji matku,
ji neustále žádá o peníze.
Opravy lodi, hodinky Patek Philippe z roku 1981,
večeře v luxusních restauracích…
Mami.
- Mami, jsi v pohodě? - Ano.
Bál jsem se. Kde jsi byla?
S Marinou.
Navíc má pan Marini stále větší moc nad tím,
jaká rozhodnutí matka v hotelu dělá.
A nakonec bych rád zmínil,
že pan Marini dostal 450 tisíc eur.
Byla to záloha na nákup katamaránu.
Ale 150 tisíc zmizelo.
Co tím myslíte?
Kontaktovali jsme loděnici.
Dostali jen zálohu ve výši 300 tisíc.
Zbytek šel do kapsy pana Mariniho.
Promiň. Všechno ti vysvětlím.
Kdy jste mi to chtěl říct?
Co jste s těmi penězi udělal?
Vaše Ctihodnosti, prosím o přestávku. Potřebujeme něco probrat.
Vymyslíte další lež?
Nechte toho.
Zamítnuto.
Kde jsou ty peníze?
- No… - Já vám to řeknu.
Povídejte.
Dostala je Marina Serrová.
To je ta, kterou chtěl Elia ubytovat v hotelu.
Měl s ní vztah, jehož podstata není jasná.
Celou dobu předstíral, že se neznají.
To já jsem Marině navrhla, aby u nás zůstala.
Je mladá a v očekávání.
Tak jsem jí dala ty peníze.
Dala jsi jí 150 tisíc? Holce, kterou vůbec neznáš?
Nemyslím si, že paní De Rosová potřebuje svolení svých dětí,
než dá dárek kamarádce.
Rád bych vyslechl pana Mariniho.
Je to tak.
Líbí se mi, jak po jejím boku žiju.
Rád jím v restauracích, rád se plavím.
Rád žiju v krásném hotelu.
Myslíte si, že tu jde jenom o peníze. Ale mýlíte se.
Ty věci mám rád, protože je dělám s ní.
Celá tahle situace mě uráží.
Přijde mi, že tu nejde o mě.
Jako by chtěli ublížit hlavně jí.
Vykreslit ji jako slabou.
A že to bez pomoci nezvládne.
Tak bych tu rád mluvil o ní.
Ne o sobě.
Ale o ženě, kterou znám.
Gabriela je žena, která sama vede úspěšný hotel.
A stará se o svoji rodinu.
Má pod sebou šéfkuchaře, obsluhu a veškerý personál.
Zaznělo tu, že to nemá v hlavě v pořádku.
Že se neumí sama rozhodovat.
Ale pravdou je, že Gabriella je silná.
Má v sobě víc života než já.
Víc než vy všichni.
A proto si ji chci vzít.
Ne pro peníze.
Vím, že to se mnou nemá lehké.
Neřekl jsem jí všechno.
Ale přísahám, že jsem to neudělal, abych o ni nepřišel.
- Dobře. Díky. - Děkuju.
Můžete.
Ano.
Vaše Ctihodnosti, pan Vasari by rád něco dodal.
Dobře.
Vaše Ctihodnosti.
Zní to krásně.
Ale něco o mé matce nevíte.
Má stránku, kterou zná málokdo.
Když se narodila má sestra Giulia,
matka na tom nebyla dobře.
Tehdy jsem to nechápal,
ale věděl jsem, že dříve či později se stane něco hrozného.
Mami?
Mami.
Stal se z ní jiný člověk.
Jenom ležela v posteli.
Zapomněla na Giulii i na mě.
Dělal jsem, co jsem mohl, abych jí pomohl.
Mami.
Mami!
Mami.
Mami, jsem tu.
Mám tě rád, mami.
Řeknete nám o tom ohni?
Věděli jsme, že to vytáhnou. Nebojte se, nemají důkazy.
Jednou ráno máma ohřívala Giulii mléko
a zapomněla na něj.
Otec nebyl doma
a hospodyně šla ven.
Když jsem viděl, že je všude kouř, snažil jsem se ji vzbudit.
Je tu kouř. Vzbuď se!
Ale byla mimo.
Mami!
Jako by tam nebyla.
Mami, probuď se.
Jako tělo bez duše. Taková byla celé dny.
Probuď se.
Mami! Probuď se! Mami!
Giulia…
Giulia plakala.
Ale ta plakala pořád.
Máma jen opakovala, že je unavená.
Že potřebuje spát.
Dým byl už v celé místnosti,
a ona tam seděla a bezmocně na mě koukala.
Myslíte si, že ten sporák nechala zapnutý schválně?
Neptal jsem se jí.
Ale nemůžu říct, že mě to nenapadlo.
Ale tím vším chci říct,
že mi nejde o žádné peníze.
Mám strach, že až tohohle muže omrzí,
bude mít matka zlomené srdce.
A zase bude tím tělem bez duše.
Omluvte mě.
Díky. Můžete si sednout.
Gabriello.
Svým dětem bys nikdy neublížila.
Ví to soudce i Stefano.
Chci vypovídat.
Jsi si jistá? Nejsi připravená.
Nemusím být připravená. Chci říct pravdu.
Vaše Ctihodnosti, paní De Rosová chce vypovídat.
Paní De Rosová,
můžete.
Dnes toho tady o mně zaznělo hodně.
Něco se neposlouchalo snadno.
Hlavně od lidí, které miluju nejvíc na světě.
Taky bych o sobě něco ráda řekla.
Něco, co ještě nikdo neví.
Ale možná vám to pomůže všechno pochopit.
Bylo mi 17 let,
když jsem otěhotněla s první dcerou.
Vaší sestrou,
kterou jste nepoznali.
Odvezli mě do Salerna, kde se narodila Chiara.
Tak jsem ji pojmenovala, než mi ji vzali.
Bylo to 19. října 1981.
To bylo naposledy, kdy jsem ji viděla.
Nejdřív jsem na ni myslela každý den.
Říkala jsem si, jestli jí, jestli spí.
Snažila jsem se zjistit, kam ji odvezli.
Nakonec vzpomínka na ni…
vybledla.
Ale když se narodila Giulia…
vrátilo se mi všechno to, co mi udělali.
A s tím i strach, že se to stane znovu.
Že mi tě vezmou.
Protože jsem neměla na to být matkou.
Nemohla jsem tě milovat
a začala se distancovat.
Byla jsem ještě unavenější a prázdnější.
To si pamatuješ, viď, Stefano?
Byl jsi maličký a statečný, a já se o tebe opřela.
Naložila jsem ti na bedra velké břímě.
Omlouvám se vám, že jsem vás celá ta léta klamala.
Vím, že jsem udělala spoustu chyb.
Ale teď chci žít svůj život.
A Elia Marini je mým vyvoleným mužem.
Tentokrát nikomu nedovolím,
ani vám, svým dětem,
ani tomuto soudu,
aby mi říkal, koho můžu milovat.
Díky, paní De Rosová.
Půjdu do kanceláře a promyslím to.
Byla jsi moc statečná.
- Bylo to těžké. - To věřím.
Proč jsi nám to nikdy neřekla?
Už jde zpátky. Gabriello, zpátky na místo.
Nesedejte si.
Jménem italského lidu
a s odkazem na článek 425 trestního zákona
prohlašuji, že obžalovaný Elia Marini se nemůže zodpovídat z trestného činu,
ze kterého je obžalován, neboť se tento trestný čin nestal.
- Co jsem ti říkala? - Díky, Delio.
Díky.
Neboj. Odvoláme se.
Ne. Tím končím.
Giulio.
Moc mě to mrzí.
Potřebuju být sama, mami.
Mrzí mě to.
Mami.
Stefano.
Dělal jsem to pro tebe.
Peníze i hotel jsou mi fuk, ale…
Mám strach, že Elia…
Bojíš se o mě celý svůj život, Stefano.
Víš, že mě Elia sledoval a vydíral mě, abych tu obžalobu stáhl?
A ta holka, které jsi dala ty peníze, tak tu zná ze Španělska.
Vím všechno.
Všechno.
Přestaň se o mě bát.
Žij svůj život.
Osvoboď se.
Gabriello, počkej.
Co je?
Co to má znamenat?
Po tom všem
nic neřekneš a odejdeš?
Namluvili jsme toho příliš.
Teď je čas mlčet.
Ozvu se ti.
POLICIE SAN VINCENZO
- Čau. Tak zítra. - Mějte se. Ahoj.
Viděl jsem tě u stanice.
Proč mě sleduješ?
Co chceš?
Chci si promluvit.
My dva si nemáme co říct.
Udělal jsem chybu.
Jsem idiot.
Všechno jsem zničil.
Takže nic nového.
Mattio, zhroutil jsem se.
To se mi ještě nestalo. Všechno jsem to posral.
Prosím tě o odpuštění.
Za všechno.
Stefano, odpouštím ti.
- Ale o to tu nejde. - Co mám udělat?
Udělám cokoli.
Přísahám.
Jsem rád, že jsem tě viděl složit se.
Jinak bych některé věci nepochopil.
Třeba to, že neopustíš svou ženu.
Ale bylo nám dobře.
Našli jsme si ve vztahu balanc.
To ano.
Ale netrval by dlouho.
Už mi nepiš ani nevolej.
Mattio.
Kam jdeš?
Upřímně? Netuším.
Můžeme si promluvit?
A má to smysl? Viděl jsem, jak ses na mě včera dívala.
Znovu to zažít nechci.
Měj se.
A ty peníze ti vrátím. Přísahám.
Do posledního haléře.
Hele, Elio…
Mluvila jsem s Marinou.
Řekla mi nějaké věci.
Udělala jsem vše, aby se vrátil.
Ale marně.
Měl tolik šancí utéct.
Ale jediné, co chce, je být s tebou.
Jak ti můžu věřit?
Miluje tě!
I když jsi dvakrát tak starší.
I když nosím jeho dítě.
Já to dítě nechci.
Nevím, jak bych ho vychovala. Nedokážu to.
Jsem sama a nikoho nemám.
Hodně jsem o nás přemýšlela. O sobě, ale i o ní.
Navrhla jsem Marině dohodu.
To dítě bude zajištěné.
O všechno se postarám.
Ale musejí zmizet z mého života.
Ty si dělej, co chceš.
Když jsem odjel, nevěděl jsem, že je těhotná.
Aspoň o tom jsi nelhal. Já vím.
Posral jsem to. Kolosálně.
Můžeš mi prosím odpustit? Přeju si jediné. Být s tebou.
Nechci si tě vzít.
Vdaná už jsem byla a byla to nuda.
Chci teď být volná. A to samé chci pro tebe.
Nic nás nesvazuje.
Jen to, že chceme být spolu.
Já a ty.
Pokud ke štěstí potřebuješ tohle, pak i mně to udělá radost.
Ano.
Můžeme spolu být šťastni.
Teď už ano.
O PÁR MĚSÍCŮ POZDĚJI
- Ahoj. - Ahoj.
- Čau. - Všechno nejlepší.
Ahoj, zlato.
Děkuju.
- Elio. - Ahoj.
Dáte je do vázy?
- Všechno nejlepší. - Děkuju.
- Ahoj. - Ahoj, miláčku.
- Ahoj, zlato. - Ahoj, Sofio.
- Ahoj. - Jak se máš?
- Ahoj, všichni. - Podívejte, kdo přišel.
- Všechno nejlepší! - Ne!
- Čau. - Říkala jsem, že nechci dárky.
To máš smůlu.
- Sluší ti to. - Díky.
- Dám to sem. - Umyju si ruce.
Loni jsi mi dala pejska, vzpomínáš?
Co dostanu letos? Dvě kočky?
- Možná. - Ne! To ne!
Na Gabriellu!
- Díky. - Tady.
Díky.
- Na Gabriellu! - Všechno nejlepší!
Všechno nejlepší!
- Jsme tu všichni? - Ano.
Tak si dáme oběd.
Ano. Díky.
Nevím, kde jsem to četla,
ale je to citát, který mi přirostl k srdci.
„Než zemřít zklamáním, raději budu žít celý život ve lži.“
PŘEDSTÍRANÁ LÁSKA
NA MOTIVY BRITSKÉHO SERIÁLU GOLD DIGGER
Překlad titulků: Lucie Jágr Tatransky