‫פנו מקום, בבקשה.‬
‫איך קוראים לבת שלך?‬ ‫-גבריאלה.‬
‫זה עניין עדין. אוכל לדבר איתה לדקה?‬
‫תן לנו לעשות את העבודה שלנו.‬
‫אתם לא מבינים.‬
‫לבת שלי ייוולד תינוק.‬
‫זו תינוקת.‬
‫קוראים לה קיארה.‬
‫מה ניסית לעשות?‬
‫למה להכריח אותי ללדת אותה‬ ‫אם אתה רוצה למסור אותה?‬
‫אין דרך אחרת. זה הכי טוב גם לה.‬
‫אני רוצה להשאיר אותה. אני המשפחה שלה.‬ ‫-את לא יודעת מה את רוצה.‬
‫- אהבה בכאילו -‬
‫- מספנה -‬
‫הלו?‬
‫שלום, גברת דה רוסה?‬ ‫היי, אני מתקשר מהמספנה.‬
‫הקטמרן כמעט מוכנה.‬ ‫זו ממש פנינה, כדאי לך לראות אותה.‬
‫יופי. אני שמחה לשמוע את זה.‬
‫תרגישי חופשי לבוא מתי שנוח לך‬ ‫כדי לסיים את התשלום.‬
‫אחרי 300,000 אירו מקדמה נשארו…‬
‫מה זאת אומרת 300,000 אירו?‬
‫זו בטח טעות. המקדמה הייתה 450,000.‬
‫לא, גברתי, אין טעות.‬
‫אדון מריני העביר לנו רק 300,000.‬
‫אוקיי, תודה.‬
‫הלו?‬
‫היי, אליה.‬
‫איפה אתה?‬
‫על הסירה. הייתי צריך אוויר צח.‬
‫במספנה?‬ ‫-כן, אבל אני יכול לחזור.‬
‫לא, אין צורך.‬
‫רק רציתי לומר שצץ משהו.‬
‫ניפגש בבית המשפט.‬
‫בית החולים באיביזה‬ ‫אישר שפרנצ'סקו רוסטי נהרג בתאונה.‬
‫כל המידע האחר חסוי.‬
‫למה ויתרת? היית צריכה להתעקש.‬
‫תקשיב.‬
‫עשינו את המחקר שלנו.‬
‫אנחנו יודעים הכול על הפרנצ'סקו הזה.‬
‫אנחנו יודעים שהוא היה אוהד התאבקות,‬ ‫ואהב אוכל מקסיקני. הכול.‬
‫אולי אין מה לגלות.‬
‫אולי הוא באמת נהרג בתאונה.‬
‫במקום לקשקש שטויות,‬ ‫עשי את העבודה שאני משלם לך עליה. טוב?‬
‫כשנפגשנו לראשונה,‬
‫אמרת לי שאליה לא אדם טוב.‬
‫אני חייבת לדבר בכנות, זה קצת הפתיע אותי.‬
‫יש הרבה דברים שאת לא יודעת.‬
‫אולי אני אתחיל?‬
‫אני יודעת על איביזה, ואני יודעת על הסערה.‬
‫אני יודעת על החוב שלא החזיר.‬
‫ועל השותף שברח.‬
‫השותף שברח?‬
‫זה מה שסיפר לך? והאמנת לו?‬
‫האמנתי להרבה דברים.‬
‫אבל עכשיו באתי כדי לשמוע את האמת.‬
‫לא משנה כמה היא קשה.‬
‫כשאמר לי שהוא רוצה לפתוח שירות החכרה,‬
‫באמצע העונה הגשומה, לא הופתעתי.‬
‫זה היה טיפוסי לו,‬
‫לחשוב שיוכל לשלוט גם במזג האוויר.‬
‫הוא דרש הרבה כסף ממני ומבעלי.‬
‫והוא לקח הלוואות מאנשים בעייתיים.‬
‫אז אליה הוא בעצם השותף שברח?‬
‫בדיוק.‬
‫והשאיר את פרנצ'סקו לרחמי הנושים.‬
‫כן.‬
‫אבל באיביזה,‬
‫הוא השאיר לא רק שותף עסקי.‬
‫הייתה גם בחורה,‬
‫שיצרה איתי קשר לאחרונה‬ ‫כדי שאעזור לה למצוא אותו.‬
‫אחרי הכול,‬ ‫אליה לא היה יכול לדעת שהיא בהיריון.‬
‫קוראים לה מרינה סרה?‬
‫אוכל לבקש ממך טובה אחרונה?‬
‫את יודעת איפה נמצאת מרינה סרה?‬
‫- פרנצ'סקו רוסטי -‬
‫זו היא.‬
‫אז הם הכירו.‬
‫למה לא חשבתי על זה קודם? בני זונות!‬
‫מי?‬
‫תראי.‬
‫אני מכיר את המקום הזה.‬
‫זה מלון לא רחוק מפה.‬
‫היא המפתח להכול.‬
‫אם נמצא אותה, נוכיח שאליה נוכל.‬
‫מה? לאן אתה הולך? השימוע בעוד פחות משעה.‬
‫שלום.‬ ‫-שלום.‬
‫אני מחפש את מרינה סרה.‬ ‫אני יודע שהיא מתארחת פה.‬
‫מה מספר החדר שלה?‬ ‫-ומי אתה?‬
‫חבר.‬ ‫-לא אוכל לתת לך לעלות. סליחה.‬
‫אני צריך לראות אותה בדחיפות.‬ ‫תוכלי להתקשר אליה?‬
‫לא.‬
‫אני עורך דין.‬ ‫אם לא תתני לי לעלות, את תסתבכי.‬
‫אני לא יכולה כי היא לא פה.‬
‫היא בדיוק יצאה עם חברה.‬
‫זין.‬
‫איך מצאת אותי?‬
‫את לא היחידה שיודעת לאתר אנשים.‬
‫את יודעת הכול, נכון?‬
‫כן.‬
‫אפילו אם אני לא יודעת אם זו האמת.‬
‫מה היית רוצה שהאמת תהיה?‬
‫חבל לי שאת בהיריון מאליה.‬
‫חבל לי שהוא גנב את הכסף שלי.‬
‫חבל לי שאני בת 60 שרימו אותה.‬
‫אבל זה מה שאת.‬
‫את זקנה שהתאהבה בגבר הרבה יותר צעיר.‬
‫ושניצלו אותה.‬
‫לדעתי באיזשהו מקום ידעת שזו האמת, נכון?‬
‫אל תדברי כאילו שאת מכירה אותי.‬
‫אני מכירה את אליה.‬ ‫אני מכירה אותו הרבה יותר זמן ממך.‬
‫הוא גרם לך להרגיש נאהבת, נכון?‬
‫כאילו שאת הדבר הכי חשוב?‬
‫הוא מעולה בזה. הוא משכנע מאוד.‬
‫הקשר ביניכם הוא רק עסקי.‬
‫את מספקת לו את החיים שחלם עליהם,‬ ‫והוא גורם לך להרגיש נאהבת.‬
‫אבל מה אז?‬
‫מה תעשי כשכבר לא תוכלי להסתיר את הקמטים?‬
‫נראה לך שיישאר לטפל בך?‬
‫תזדייני.‬
‫התינוק שייוולד לנו‬
‫יאחד בינינו לנצח.‬
‫את יודעת את זה כי יש לך ילדים.‬
‫מה יאחד ביניכם במקום זאת?‬
‫אהבה?‬
‫כמה זמן תוכלי לשלם כדי שיישאר?‬
‫תפסיקי!‬
‫ומה איתך?‬
‫מה התוכנית שלך?‬
‫לסחוט אותו? לאיים עליו?‬
‫שום דבר לא יגרום לו להישאר איתך‬ ‫אם הוא לא רוצה.‬
‫אפילו לא תינוק.‬
‫הוא ישנא אותך לנצח.‬
‫ולעולם לא יהיה שלך באמת.‬
‫תישאר ממוקד.‬
‫שלום, אבא.‬ ‫-שלום.‬
‫תירגע.‬
‫כן, אני יודע.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫אימא?‬ ‫-היא עדיין לא פה.‬
‫למה? לא הייתם אמורים להגיע יחד?‬
‫היא אמרה שמשהו צץ.‬
‫הינה הוא.‬ ‫-לא יודע.‬
‫התקשרתי אליה במשך שעה.‬
‫היי. אימא שלך עוד לא פה.‬
‫אבל כל היתר הגיעו.‬
‫זה טיפוסי…‬
‫אי אפשר עוד לחכות לה, חייבים ללכת.‬
‫לא אלך לשום מקום בלעדיה.‬
‫כבר מאוחר.‬ ‫-תקשיב, אתה הנאשם.‬
‫יכולים לשלוח אותך לשש שנים בכלא.‬
‫גבריאלה תצטרף אלינו, אתה תראה,‬ ‫אבל עכשיו צריך להיכנס. בואו.‬
‫במשפחה הזו אין יום בלי דרמה.‬
‫- אבא -‬
‫אתה בטוח שאתה לא רוצה ללכת?‬
‫לא רצית להתנקם באליה?‬
‫לא אכפת לי מאליה.‬
‫אנחנו פה כי לאימא שלי בגיל 60 יש חבר.‬
‫אתם מבינים את זה?‬
‫אבל עקבת אחרי אליה יחד עם האחים שלך.‬
‫זה אומר שחשדתם.‬
‫טוב. אולי היו לי כמה ספקות.‬
‫אז מה?‬
‫אני לא סובלת גם את גיסתי,‬ ‫אבל אני לא מצהירה על אחי כבלתי כשיר.‬
‫אני פשוט מרחמת עליו.‬
‫את מודעת לזה שאחרי נישואים לאימא שלך,‬
‫אליה גם יהפוך ליורש שלה?‬
‫גם אם אימא תרצה‬ ‫לתת את כל הכסף שלה לאליה, אז מה?‬
‫זה הכסף שלה.‬
‫אם אימא שלנו יוצאת עם מישהו שלא מוצא חן‬ ‫בעינינו, זה לא אומר שהיא לא צלולה בדעתה.‬
‫למעשה, לפי דוחות רפואיים‬
‫גברת דה רוסה סבלה בעבר מדיכאון.‬
‫עם מאפיינים פסיכוטיים ונטיות אבדניות.‬
‫יש דוח מחדר מיון מ-1981.‬
‫גבריאלה דה רוסה הייתה בת 17.‬
‫אבל רק לפני כמה חודשים,‬
‫מר וסארי, בעלה לשעבר,‬
‫מצא אותה בהלך רוח שאפשר להגדיר אותו כחריג.‬
‫תוכל לאשר את זה?‬
‫כן.‬
‫קפצתי למלון‬
‫קצת אחרי שאשתי לשעבר התווכחה עם…‬
‫נער השעשועים שלה? אפשר לקרוא לו ככה?‬
‫גבריאלה נטלה יותר מדי כדורי שינה.‬
‫אתה אומר שניסתה להתאבד?‬
‫זה היה החשש שלי, כן.‬
‫אימא שלי היא הבעלים של המלון.‬ ‫כולם יודעים את זה.‬
‫אליה צץ במקום הנכון בזמן הנכון‬ ‫עם תקלה ברכב.‬
‫קלסי.‬ ‫-תימנע מפרשנות, בבקשה.‬
‫מה שבטוח הוא‬ ‫שמאז שאדון מריני נכנס לחיים של אימא שלי,‬
‫הבקשות לכספים לא פסקו.‬
‫תיקונים לסירה, שעון פאטק פיליפ מ-1981,‬
‫ארוחות ערב במסעדות יוקרה…‬
‫אימא.‬
‫אימא, את בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫דאגתי. איפה היית?‬
‫עם מרינה.‬
‫מעבר לכך, אדון מריני השפיע יותר ויותר‬
‫על ההחלטות של אימא שלי לגבי המלון.‬
‫לסיכום, ואסיים פה,‬
‫אדון מריני קיבל 450,000 אירו‬
‫שישמשו בתור מקדמה לרכישת קטמרן.‬
‫אבל 150,000 מתוכם נעלמו כלא היו.‬
‫מה זאת אומרת, נעלמו?‬
‫בדקנו עם המספנה.‬
‫הם קיבלו מקדמה של 300,000.‬
‫היתר בוודאות נכנס לכיס של אדון מריני.‬
‫אני מצטער. אני יכול להסביר הכול.‬
‫מתי התכוונת לומר לי?‬
‫מה עשית עם הכסף?‬
‫כבודו, אני מבקשת הפסקה להתייעצות עם מרשי.‬
‫כדי להמציא עוד שקר?‬
‫אנא ממך.‬
‫הבקשה נדחית.‬
‫איפה הכסף, אדון מריני?‬
‫טוב…‬ ‫-אני יכולה לומר לך.‬
‫דברי, בבקשה.‬
‫הוא ניתן למרינה סרה.‬
‫גברת סרה היא האישה שאליה רצה לארח במלון.‬
‫ואיתה היה לו קשר בעל אופי לא ברור.‬
‫ולאורך כל הזמן‬ ‫העמיד פנים שהוא לא מכיר אותה.‬
‫אני זו שהזמינה את מרינה להתארח במלון שלי.‬
‫היא צעירה מאוד. היא בהיריון.‬
‫נתתי לה את הכסף כדי לעזור לה.‬
‫נתת לה את כל הכסף הזה, אימא?‬ ‫לבחורה שאת בקושי מכירה?‬
‫אני לא סבורה שגברת דה רוסה‬ ‫זקוקה לאישור של ילדיה‬
‫כדי לתת מתנה לחברה.‬
‫הייתי רוצה לשמוע מאדון מריני.‬
‫זה נכון.‬
‫אני נהנה מהחיים שגבריאלה מאפשרת לי לחיות.‬
‫אני אוהב לאכול במסעדות, להפליג.‬
‫אני אוהב לחיות במלון נפלא.‬
‫אתם חושבים שהכול בגלל כסף, אבל אתם טועים.‬
‫אני אוהב את כל זה‬ ‫רק כי אני עושה את זה איתה.‬
‫למעשה, כל הסיטואציה הזו מעליבה בעיניי.‬
‫נראה שבמקום שהיא תהיה העיקר פה,‬
‫כל זה נועד כדי לפגוע בה.‬
‫להראות שהיא חלשה.‬
‫שהיא אפילו צריכה עזרה.‬
‫אז אני רוצה לדבר עליה.‬
‫לא עליי.‬
‫אלא על האישה שאני מכיר.‬
‫גבריאלה היא אישה שמנהלת בעצמה מלון מצליח.‬
‫והיא גם מטפלת במשפחה שלה.‬
‫היא מנהלת שפים, מלצרים, צוות שלם.‬
‫אמרו שגבריאלה לא בדעה צלולה.‬
‫שהיא לא יכולה להחליט בעצמה.‬
‫אבל האמת היא שגבריאלה חזקה.‬
‫יש בה יותר אנרגיית חיים ממני.‬
‫יותר מכולכם.‬
‫ולכן אני רוצה להתחתן איתה.‬
‫לא בשביל הכסף.‬
‫אני יודע שהקשיתי עליה.‬
‫לא סיפרתי לה הכול.‬
‫אבל אני נשבע שעשיתי את זה‬ ‫רק כי פחדתי לאבד אותה.‬
‫אוקיי, תודה.‬ ‫-תודה.‬
‫בבקשה.‬
‫כן.‬
‫כבודו, מר וסארי רוצה להוסיף משהו.‬
‫בבקשה.‬
‫כבודו.‬
‫הכול נשמע יפה.‬
‫אבל יש לאימא שלי עוד צדדים.‬
‫יש לה צד שמעטים מכירים.‬
‫אחרי שאחותי, ג'וליה, נולדה,‬
‫אימא שלי לא הייתה בריאה.‬
‫הייתי צעיר מדי כדי להבין.‬
‫אבל ידעתי שמתישהו משהו נורא יקרה.‬
‫אימא?‬
‫אימא.‬
‫היא הפכה לאדם אחר.‬
‫היא בילתה את כל היום במיטה.‬
‫היא שכחה מג'וליה וממני.‬
‫למרות שעשיתי כל מה שיכולתי כדי להיות איתה.‬
‫אימא.‬
‫אימא!‬
‫אימא.‬
‫אימא, אני פה.‬
‫אני אוהב אותך, אימא.‬
‫תוכל לדבר על השרפה?‬
‫ידענו שישתמשו בזה.‬ ‫אל תדאגי, אין להם ראיות.‬
‫בוקר אחד אימא שלי חיממה את החלב של ג'וליה,‬
‫והיא שכחה ממנו.‬
‫אבא שלי לא היה שם.‬
‫העוזרת יצאה.‬
‫כששמתי לב לעשן, ניסיתי להעיר אותה.‬
‫יש עשן! תתעוררי!‬
‫אבל היא הייתה מנותקת.‬
‫אימא!‬
‫כאילו שלא הייתה שם.‬
‫אימא, תתעוררי.‬
‫קליפה ריקה. והיא הייתה ככה במשך ימים.‬
‫תתעוררי.‬
‫אימא! תתעוררי, אימא!‬
‫ג'וליה…‬
‫ג'וליה בכתה.‬
‫היא בכתה כל הזמן.‬
‫אימא כל הזמן אמרה שהיא עייפה.‬
‫שהיא צריכה לישון.‬
‫העשן הלך ומילא את החדר,‬
‫והיא פשוט ישבה שם, חסרת אונים, מביטה בי.‬
‫אתה חושב‬ ‫שאימא שלך השאירה את הכיריים דולקים בכוונה?‬
‫מעולם לא שאלתי אותה.‬
‫אבל אני לא יכול לומר שלא חשבתי על זה.‬
‫מה שאני מנסה לומר‬
‫הוא שאני לא חושש לאבד את הכסף שלנו.‬
‫אני חושש שכשהגבר הזה יסיים לרמות אותה…‬
‫אימא שלי תהיה שבורת-לב.‬
‫והיא תהיה שוב קליפה ריקה.‬
‫סליחה.‬
‫תודה. בבקשה, חזור למקומך.‬
‫היי.‬
‫אין סיכוי שהיית פוגעת בילדים שלך.‬
‫השופט יודע את זה. גם סטפאנו.‬
‫אני רוצה להעיד.‬
‫את בטוחה? אפילו לא התכוננו.‬
‫אין צורך להתכונן. אני רוצה לומר את האמת.‬
‫כבודו, גברת דה רוסה רוצה להעיד.‬
‫גברת דה רוסה.‬
‫בבקשה.‬
‫נאמרו עליי הרבה דברים היום.‬
‫את חלקם היה לי קשה מאוד לשמוע.‬
‫במיוחד כשזה מגיע‬ ‫מהאנשים שאני הכי אוהבת בעולם.‬
‫עכשיו אני רוצה גם כן לומר משהו על עצמי.‬
‫משהו שמעולם לא שיתפתי עם אף אחד,‬
‫אבל אולי זה יעזור לכם להבין.‬
‫הייתי בת 17‬
‫כשנכנסתי להיריון עם הבת הראשונה שלי.‬
‫אחות.‬
‫שמעולם לא פגשתם.‬
‫הם לקחו אותי לסלרנו, שם ילדתי את קיארה.‬
‫זה השם שנתתי לה לפני שלקחו אותה ממני.‬
‫זה היה ב-19 באוקטובר 1981.‬
‫זה היה היום שבו ראיתי אותה בפעם האחרונה.‬
‫בהתחלה חשבתי עליה כל יום.‬
‫תהיתי אם היא אוכלת, אם היא ישנה.‬
‫ניסיתי להבין לאן לקחו אותה.‬
‫בסוף, הזיכרון…‬
‫הלך והיטשטש.‬
‫אבל כשאת נולדת, ג'וליה…‬
‫הזיכרון של מה שעשו לי חזר בבת אחת.‬
‫ויחד איתו, הפחד שזה עלול לקרות שוב,‬
‫שייקחו אותך ממני.‬
‫כי לא הייתי ראויה להיות אם.‬
‫לא יכולתי לאהוב אותך.‬
‫אז התחלתי להרחיק את עצמי,‬
‫והרגשתי יותר ויותר עייפה, ריקה.‬
‫אתה זוכר את זה. נכון, סטפאנו?‬
‫היית קטן, ניסית להיות אמיץ, ונשענתי עליך.‬
‫העמסתי עול על הכתפיים שלך.‬
‫אני מתנצלת על זה שהטעיתי אתכם כל השנים.‬
‫אני יודעת שעשיתי איתכם הרבה טעויות.‬
‫אבל עכשיו הזמן עבורי לחיות את חיי.‬
‫אליה מריני הוא הגבר שבו בחרתי.‬
‫והפעם, לא ארשה לאף אחד…‬
‫אפילו לא לכם, הילדים שלי,‬
‫ולא לבית המשפט הזה,‬
‫לומר לי שאני לא יכולה לאהוב אותו.‬
‫תודה, גברת דה רוסה.‬
‫אעבור ללשכתי כדי לשקול את הדברים.‬
‫היית אמיץ מאוד.‬
‫זה היה קשה.‬ ‫-אני מדמיינת לעצמי.‬
‫למה מעולם לא סיפרת לנו?‬
‫הם חוזרים. גבריאלה, בואי נחזור למקומות.‬
‫הישארו לעמוד.‬
‫בשם העם האיטלקי,‬
‫בהתאם לסעיף 425 בחוק ההליך הפלילי,‬
‫אני מכריז שאין ראיות מספיקות נגד הנאשם,‬ ‫מריני אליה…‬
‫להוכחת הפשע שבו הואשם, כי הפשע לא התרחש.‬
‫מה אמרתי לך?‬ ‫-תודה, דליה.‬
‫תודה.‬
‫אל תדאג. נוכל לערער.‬
‫לא, מספיק.‬
‫ג'וליה.‬
‫אני מצטערת.‬
‫אני צריכה להיות לבד, אימא.‬
‫אני מצטערת.‬
‫אימא.‬
‫סטפאנו.‬
‫עשיתי את זה בשבילך.‬
‫לא אכפת לי מהכסף, או המלון. אני…‬
‫אני ממש דואג שאליה…‬
‫דאגת לי כל החיים, סטפאנו.‬
‫את יודעת שאליה עקב אחריי‬ ‫וסחט אותי כדי לעצור את המשפט?‬
‫והבחורה שנתת לה את הכסף,‬ ‫הוא הכיר אותה מספרד.‬
‫אני יודעת הכול.‬
‫הכול.‬
‫תפסיק לדאוג לי.‬
‫תחיה את החיים שלך.‬
‫שחרר את עצמך.‬
‫גבריאלה, חכי.‬
‫מה?‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫אחרי כל זה,‬
‫אין לך מה לומר? את פשוט הולכת?‬
‫כולנו דיברנו המון.‬
‫עכשיו אנחנו צריכים שקט.‬
‫אהיה בקשר.‬
‫- תחנת משטרה, סן וינצ'נזו -‬
‫ביי. נתראה מחר.‬ ‫-היי, ביי. להתראות.‬
‫ראיתי אותך בתחנת המשטרה.‬
‫למה אתה עוקב אחריי?‬
‫מה אתה רוצה?‬
‫אני רק רוצה לדבר.‬
‫מה עוד יש לומר?‬
‫טעיתי.‬
‫אני כזה דפוק.‬
‫הרסתי הכול.‬
‫אז אין שום דבר חדש.‬
‫התמוטטתי, מתיה.‬
‫זה מעולם לא קרה לי. ופישלתי.‬
‫אני מבקש שתסלח לי.‬
‫על הכול.‬
‫סטפאנו, אני סולח לך.‬
‫אבל זו לא הנקודה.‬ ‫-תגיד לי מה לעשות.‬
‫אעשה את זה.‬
‫אני נשבע.‬
‫אני שמח שראיתי אותך מתפרק.‬
‫אחרת לא הייתי מבין דברים מסוימים.‬
‫למשל, שלעולם לא תעזוב את אשתך.‬
‫אבל היינו מאושרים.‬
‫מצאנו את האיזון שלנו.‬
‫נכון.‬
‫אבל זה לא היה מחזיק מעמד.‬
‫אל תיצור איתי שוב קשר.‬
‫מתיה.‬
‫לאן אתה הולך?‬
‫האמת, אני לא יודע.‬
‫נוכל לדבר?‬
‫מה הטעם? ראיתי את המבט בעיניים שלך אתמול.‬
‫אני לעולם לא רוצה לראות אותו שוב.‬
‫ביי, גבריאלה.‬
‫אה, ואני נשבע שתקבלי חזרה את הכסף שלי.‬
‫כל אגורה.‬
‫תקשיב, אליה.‬
‫כשדיברתי עם מרינה…‬
‫היא סיפרה לי דברים.‬
‫עשיתי הכול כדי שיחזור אליי.‬
‫אבל זה לא עזר.‬
‫היו לו אלף הזדמנויות לברוח.‬
‫אבל הדבר היחיד שהוא רוצה זה להיות איתך.‬
‫איך אני יכולה להאמין לך?‬
‫הוא אוהב אותך!‬
‫אפילו שאת מבוגרת ממנו פי שניים.‬
‫אפילו שאני בהיריון ממנו.‬
‫אני לא רוצה את הילד הזה.‬
‫אני לא יודעת איך לגדל אותו. אני לא מסוגלת.‬
‫אני בודדה, אין לי אף אחד.‬
‫חשבתי עלינו הרבה. עליי. גם עליה.‬
‫החלטתי להציע משהו למרינה.‬
‫הילד יקבל כל מה שהוא צריך.‬
‫אספק תמיכה מלאה.‬
‫אבל הם חייבים להיעלם מהחיים שלי.‬
‫תעשה מה שאתה רוצה.‬
‫אפילו לא ידעתי שהיא בהיריון כשעזבתי.‬
‫לפחות לא שיקרת לגבי זה. אני יודעת.‬
‫פישלתי. בגדול.‬
‫אם תוכלי לסלוח לי,‬ ‫אין דבר שאני רוצה יותר מאשר להיות איתך.‬
‫תקשיב. אני לא רוצה להתחתן איתך.‬
‫כבר הייתי נשואה, וזה היה משעמם.‬
‫אני רוצה להיות חופשיה עכשיו.‬ ‫וגם שאתה תהיה חופשי.‬
‫שום מחויבות בינינו.‬
‫חוץ מהרצון להיות יחד.‬
‫אני ואתה.‬
‫אם זה מה שמשמח אותך, אז גם אותי.‬
‫כן.‬
‫נוכל להיות מאושרים מאוד.‬
‫מעכשיו והלאה.‬
‫- כעבור כמה חודשים -‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫היי.‬ ‫-יום הולדת שמח, אימא.‬
‫היי, מתוק.‬
‫תודה.‬
‫אליה.‬ ‫-היי.‬
‫שים אותם באגרטל.‬
‫יום הולדת שמח.‬ ‫-תודה, אסתר.‬
‫היי.‬ ‫-היי, חמודה!‬
‫שלום, מתוקה.‬ ‫-היי, סופיה.‬
‫היי.‬ ‫-אז? מה שלומך?‬
‫שלום כולם.‬ ‫-תראו מי פה.‬
‫יום הולדת שמח!‬ ‫-לא!‬
‫היי.‬ ‫-אמרתי בלי מתנות.‬
‫התעלמנו ממך.‬
‫את נראית יפה.‬ ‫-תודה.‬
‫אשים את זה כאן.‬ ‫-אשטוף ידיים.‬
‫בשנה שעברה נתת לי כלב קטן. זוכרת?‬
‫השנה מה אקבל? שני חתולים?‬
‫אולי.‬ ‫-אוי, לא! לא!‬
‫לחיי גבריאלה.‬
‫לחיי גבריאלה!‬
‫תודה.‬ ‫-אוקיי.‬
‫תודה.‬
‫לחיי גבריאלה!‬ ‫-יום הולדת שמח!‬
‫יום הולדת שמח.‬
‫כולנו פה?‬ ‫-כן.‬
‫אפשר לאכול ארוחת צוהריים.‬
‫כן. תודה.‬
‫אני לא זוכרת איפה קראתי את זה,‬
‫אבל יש ציטוט שתמיד חקוק לי בלב.‬
‫"עדיפה הונאה שמעניקה חיים‬ ‫מאשר למות מאכזבה."‬
‫- אהבה בכאילו -‬
‫- מבוסס על הסדרה הבריטית, "גולד דיגר" -‬
‫תרגום כתוביות: כפיר מי-בר‬