Helyet kérünk! Adjanak helyet!
- Hogy hívják a lányát? - Gabriella.
Nézze, ez kényes ügy. Beszélhetnék vele?
Tennünk kell a dolgunkat.
Nem érti.
A lányom gyereket vár.
Kislány lesz.
Chiarának hívják.
Mit akartál csinálni?
Miért kell megtartanom, ha örökbe adod?
Nincs más megoldás. Neki is jobb lesz így.
- Meg akarom tartani. Az anyja vagyok. - Nem tudod, mit akarsz.
CSALFA SZERELEM
HAJÓGYÁR
Halló?
Halló, De Rosa asszony? A hajógyárból telefonálok.
A katamarán lassan kész. Igazi gyöngyszem, látnia kell.
Rendben, ezt örömmel hallom.
Ha ideje engedi, jöjjön át elintézni az anyagiakat.
A 300 000 eurós előleg után…
Hogy érti, hogy 300 000 euró?
Itt valami tévedés lesz. Az előleg 450 000 volt.
Nem, asszonyom, nincs tévedés.
Marini úr csak 300 000 eurót utalt át nekünk.
Értem, köszönöm.
Halló?
Szia, Elia!
Hol vagy?
A hajón. Kellett egy kis friss levegő.
- A hajógyárban? - Igen, de visszamehetek.
Nem, nem kell.
Annyi, hogy közbejött valami.
A bíróságon találkozunk.
Az ibizai kórház megerősítette Francesco Rossetti baleseti halálát.
A többi adat bizalmas.
Miért adtad fel? Erősködnöd kellett volna.
Figyelj,
mindent felkutattunk.
Mindent tudunk Francescóról.
Szerette a pankrációt és a mexikói konyhát. Mindent.
Talán nincs mit kideríteni.
Talán tényleg baleset volt.
Ne hülyeségeket beszélj, hanem végezd a munkád! Világos?
Amikor először találkoztunk,
azt mondta, hogy Elia nem jó ember.
Őszinte leszek, megdöbbentem egy kicsit.
Sok mindenről nem tud.
Kezdjem én?
Tudok Ibizáról és a viharról.
Tudok a kifizetetlen adósságról.
És az üzlettársról, aki elszökött.
Üzlettárs, aki elszökött.
Ezt mondta? És elhitte neki?
Sok mindent elhittem.
De most az igazság miatt vagyok itt.
Bármennyire is kegyetlen.
Amikor elmondta, hogy charterszolgáltatást indít,
a viharos évszak ellenére, nem lepődtem meg.
Tökéletesen rá vall azt hinni, hogy az időjárást is irányíthatja.
Sok pénzt akart tőlem és a férjemtől,
és sötét alakoktól vett fel kölcsönöket.
Tehát valójában Elia az üzlettárs, aki elszökött?
Így van.
Kiszolgáltatva Francescót az uzsorásoknak?
Igen.
Viszont Ibizán
nem csak az üzlettársát hagyta.
Volt egy lány is,
aki nemrég megkeresett, hogy segítsek megtalálni.
Végül is Elia nem tudhatta, hogy teherbe ejtette.
A lányt Marina Serrának hívják?
Kérhetek még egy szívességet?
Tudja, hol találom Marina Serrát?
Ez ő.
Szóval ismerték egymást.
Hogy nem jutott az eszembe korábban? Mekkora rohadék!
Kicsoda?
Nézd!
Ismerem ezt a helyet.
Egy közeli hotel.
Ez a lány a kulcsa mindennek.
Ő bizonyítja, hogy Elia szélhámos.
Micsoda? Hova mész? A meghallgatás alig egy óra múlva lesz.
Jó napot! Marina Serrát keresem. Tudom, hogy itt lakik.
- Melyik a szobája? - Elnézést, ön ki?
- Egy barátja. - Nem engedhetem fel.
Sürgősen találkoznom kell vele. Felszólna neki?
Nem.
Ügyvéd vagyok. Ha nem teszi meg, bajba kerül.
Nem tehetem, mert nincs itt. A hölgy elment egy barátnőjével.
Bassza meg!
Hogyan találtál meg?
Nem csak te vagy jó ebben.
Mindent tudsz, igaz?
Igen.
Bár nem tudom, valóban igaz-e.
Mit szeretnél, mi legyen az igazság?
Szeretném, ha nem lennél terhes tőle.
Szeretném, ha nem lopott volna meg.
Szeretném, ha nem lennék 60 éves nő, akit átvertek.
De az vagy.
Idős nő vagy, aki beleszeretett egy fiatal pasiba.
És akit kihasználtak.
Valahol mindig is tudtad, hogy ez az igazság, nem?
Ne beszélj úgy, mintha ismernél.
Eliát ismerem, sokkal régebben, mint te.
Elérte, hogy úgy érezd, szeret, igaz?
Hogy te vagy a legfontosabb?
Ezt a szerepet nagyon meggyőzően játssza.
A tiétek csak érdekkapcsolat.
Te áloméletet adsz neki, ő pedig eláraszt szeretettel.
De utána?
Mi lesz, ha már nem tudod elrejteni a ráncaidat?
Azt hiszed, ápolni fog?
Menj a picsába!
A gyerekünk
örökre összeköt minket.
Te is tudod, mert anya vagy.
Titeket viszont mi köt össze?
A szerelem?
Meddig tudsz fizetni, hogy maradjon?
Hagyd abba!
És te?
Mit akarsz tenni?
Megzsarolod? Megfenyegeted?
Semmi sem tartja melletted, ha nem akar maradni.
Még egy gyerek sem.
Örökké gyűlölni fog.
És sosem lesz igazán a tiéd.
Emlékezz a kérésemre, jó? Őrizd meg a nyugalmad!
Igen, tudom.
- Helló! - Helló!
- Anya? - Még nincs itt.
Miért? Nem úgy volt, hogy együtt jöttök?
Azt mondta, közbejött valami.
- Megjött. - Nem tudom.
Egy órája próbálom elérni.
Szia! Az anyád még nincs itt.
De rajta kívül mindenki megjött.
Ez jellemző…
Nem várhatunk rá tovább, mennünk kell.
Nélküle nem megyek sehova.
- Késő van. - Te vagy a vádlott.
Hat év börtönt is kaphatsz.
Gabriella is befut majd, de most mennünk kell. Indulás!
Ebben a családban semmi sem megy dráma nélkül.
APA
Biztos nem mész?
Nem akartál bosszút állni Elián?
Rohadtul nem érdekel Elia.
Azért vagyunk itt, mert az anyámnak 60 évesen pasija van.
Hihetetlen, nem?
KIMENŐ HÍVÁSOK: GABRIELLA
De ön követte Eliát a testvéreivel.
Vagyis gyanakodott rá.
Rendben, talán voltak kétségeim.
És akkor mi van?
Utálom a sógornőmet, de emiatt nem perelem be a bátyámat.
Csak sajnálom.
Tudja, hogy ha elveszi az anyját,
Elia is örökössé válik?
Még ha neki is akarná adni minden pénzét, mi lenne?
A pénz az övé.
Ha nem is szimpatikus az anyánk társa, ettől még nem cselekvőképtelen.
Valójában orvosi lelet van arról,
hogy De Rosa asszony depresszióban szenvedett.
Pszichotikus elemekkel és öngyilkos hajlammal.
Ez a lelet 1981-ben készült, a sürgősségin.
Gabriella De Rosa 17 éves volt.
Ugyanakkor csak néhány hónapja
Vasari úr, a volt férj,
módosult tudatállapotban talált rá, mondhatjuk ezt.
Megerősíti ezt?
Igen.
Beugrottam a hotelbe,
miután a volt feleségem összeveszett a…
…kis fiúkájával? Mondhatjuk ezt?
Gabriella túl sok altatót vett be.
Azt mondja, öngyilkos akart lenni?
Ettől féltem, igen.
A hotel az anyámé. Ezt mindenki tudja.
Elia jókor bukkant fel jó helyen a lerobbant autójával.
- Klasszikus. - Hagyjuk a kommentárokat!
Tény, hogy mióta Marini úr felbukkant az anyám körül,
folyton pénzt kér.
Hajójavítás, egy 1981-es Patek Philippe óra,
vacsorák elegáns éttermekben…
Anya.
- Anya, jól vagy? - Igen.
Aggódtam. Hol voltál?
Marinával.
Emellett Marini úr növekvő befolyással bír
az anyám hotelt érintő döntéseire.
Végezetül, és itt fejezem be,
Marini úr 450 000 eurót kapott
egy katamarán megvásárlásának előlegeként.
Csakhogy 150 000 euró eltűnt.
Hogy érti, hogy eltűnt?
Beszéltünk a hajógyárral.
Előlegként 300 000 eurót kaptak.
Egyértelmű, hogy a többit Marini úr tette el.
Sajnálom. Mindent megmagyarázok.
Mikor akartad elmondani?
Mit csinált a pénzzel?
Bíró úr, szünetet kérek, hogy beszéljek az ügyfelemmel.
Újabb hazugságot kitalálni?
Kérem! A kérést elutasítom.
Hol van a pénz, Marini úr?
- Nos… - Erre válaszolok én.
Tessék!
Marina Serra kapta meg.
Serra kisasszonyt Elia akarta elszállásolni a hotelben.
A kapcsolatuk természete tisztázatlan.
És végig úgy tett, mintha nem ismerné.
Marinát én hívtam meg a hotelembe. Fiatal, és gyereket vár.
A pénzt én adtam neki, segítségként.
Ennyi pénzt adtál neki, anya? Mikor alig ismered?
De Rosa asszonynak nem kell a gyerekei hozzájárulását kérnie
egy baráti ajándékhoz.
Marini úrtól szeretném hallani.
Így igaz.
Tetszik az élet, amelyet Gabriella mellett élhetek.
Szeretek étteremben enni, vitorlázni.
Egy csodás hotelben lakni.
Azt hiszitek, ez csak a pénzről szól, de tévedtek.
Csak azt élvezem mindebben, hogy megoszthatom vele.
Valójában az egész helyzetet sértőnek tartom,
mert úgy tűnik, nem is én vagyok a célpont,
hanem neki akarnak fájdalmat okozni.
Meg akarják mutatni, hogy gyenge. Sőt, segítségre van szüksége.
Ezért róla szeretnék beszélni.
Nem magamról.
Arról, amilyennek én ismerem.
Gabriella olyan nő, aki egyedül vezet egy sikeres hotelt.
És a családjáról is gondoskodik.
Irányítja a szakácsokat, a pincéreket, a személyzetet.
Azt mondják, Gabriella mentálisan labilis.
Nem tud önállóan dönteni.
De az igazság az, hogy Gabriella erős.
Több élet van benne, mint bennem.
Több, mint bennetek.
És ezért akarom elvenni,
nem a pénz miatt.
Tudom, hogy nehéz helyzetbe hoztam, és nem mondtam el mindent magamról.
De esküszöm, csak azért tettem, mert féltem, hogy elveszítem.
- Rendben, köszönjük. - Köszönöm.
Kérem!
Igen.
Bíró úr, Vasari ügyvéd úr hozzátenne valamit.
Hallgatom.
Bíró úr.
Mindez szépen hangzik.
De az anyám nem csak ez.
Van egy kevesek által ismert oldala.
A húgom, Giulia születése után
az anyám nem volt jól.
Gyerekként nem értettem.
De tudtam, hogy idővel valami szörnyűség fog történni.
Anya?
Anya.
Teljesen más ember lett.
Egész nap ágyban maradt.
Nem törődött velem és Giuliával.
Bár mindent megtettem, hogy mellette legyek.
Anya.
Anya!
Anya.
Anya, itt vagyok.
Szeretlek, anya.
Beszélne a tűzről?
Tudtuk, hogy előjönnek ezzel. Nyugalom, nincs bizonyítékuk.
Egy reggel anya feltette melegedni Giulia tejét,
és elfelejtkezett róla.
Az apám nem volt ott.
A személyzet sem volt a házban.
Amikor észrevettem a füstöt, megpróbáltam felébreszteni.
Füst van! Ébredj fel!
De zavart volt.
Anya!
Mintha ott sem lett volna.
Anya, ébredj fel!
Üres héj volt. Akkor már napok óta.
Ébredj fel!
Anya! Ébredj fel, anya!
Giulia…
Giulia sírt.
Folyton sírt.
Anya azt mondta, fáradt.
Aludnia kell.
A füst betöltötte a szobát,
és ő csak ült, és tehetetlenül nézett rám.
Azt gondolja, hogy az édesanyja szándékosan hagyta égve a gázt?
Ezt sosem kérdeztem meg.
De nem mondanám, hogy kizárom.
Azt próbálom elmondani,
hogy nem a vagyonunk elvesztésétől tartok.
Attól félek, hogy ez a szélhámos a végén…
összetöri az anyám szívét.
És megint üres héjjá változik.
Elnézést.
Köszönöm, visszaülhet.
Figyelj!
Sosem bántottad volna a gyerekeidet. A bíró tudja. Stefano szintén.
Tanúskodni akarok.
Biztos? Fel sem készültünk rá.
Erre nem kell felkészülni. Az igazságot akarom elmondani.
Bíró úr, De Rosa asszony tanúvallomást szeretne tenni.
De Rosa asszony?
Parancsoljon.
Sok minden elhangzott ma rólam.
Nem volt könnyű végighallgatni,
főleg azoktól, akiket a legjobban szeretek.
Most én szeretnék mondani valamit magamról.
Valamit, amit még sosem mondtam el senkinek,
de amit, úgy vélem, talán hasznos lesz megosztani veletek.
Tizenhét éves koromban estem teherbe az első lányommal.
A testvéretekkel.
Akivel sosem találkoztatok.
Salernóba vittek, ott szültem meg Chiarát.
Ezt a nevet adtam neki, mielőtt elvitték.
1981. október 19-én történt.
Akkor láttam utoljára.
Eleinte minden nap gondoltam rá.
Azon tűnődtem, vajon eszik és alszik rendesen?
Megpróbáltam kideríteni, hova került.
Aztán az emléke…
lassan megfakult.
De amikor megszülettél, Giulia…
Minden emléke visszatért annak, amit velem tettek.
És rettegni kezdtem, hogy megint megtörténik,
hogy elvesznek tőlem.
Mert nem vagyok alkalmas anyának.
Nem tudtalak szeretni.
Ezért elkezdtem eltávolodni mindentől,
folyton fáradtnak éreztem magam, üresnek.
Emlékszel, igaz, Stefano?
Kicsi voltál, próbáltál bátor lenni, és rád támaszkodtam.
Hatalmas terhet raktam rád.
Bocsánatot kérek tőletek, amiért évekig becsaptalak titeket.
Tudom, hogy sok hibát követtem el,
de most ideje élnem az életemet.
Elia Marini az a férfi, akit választottam.
És most nem engedem senkinek…
még nektek sem, gyerekeim,
sem a bíróságnak,
hogy azt mondja, nem szerethetem.
Köszönöm, De Rosa asszony.
Visszavonulok meghozni a döntést.
Nagyon bátor voltál.
- Nehéz volt. - Gondolom.
Miért nem mondtad el soha?
Visszajönnek. Gabriella, menjünk vissza a helyünkre!
Állva.
Az olasz nép nevében.
A büntető törvénykönyv 425. cikkelye értelmében
az Elia Marini ellen indított keresetet elutasítom.
A bíróság a keresetet bűncselekmény hiányában utasítja el.
- Mit mondtam? - Köszönöm, Delia.
Köszönöm.
Ne aggódj, fellebbezhetünk.
Nem, vége.
Giulia.
Sajnálom.
Egyedül kell lennem, anya.
Sajnálom.
Anya!
Stefano.
Érted tettem, anya.
Nem érdekel sem a pénz, sem a hotel, én…
Tényleg aggódom, hogy Elia…
Egész életedben aggódtál értem, Stefano.
Tudod, hogy Elia megzsarolt, hogy vonjam vissza a feljelentést?
És a lányt, akinek a pénzt adtad, még Spanyolországból ismeri?
Mindent tudok.
Mindent.
Ne aggódj tovább miattam!
Éld az életed!
Légy szabad!
Gabriella, várj!
Mi az?
Ezt meg hogy érted?
Mindezek után
nem mondasz semmit? Elmész?
Túl sokat beszéltünk.
Most jobb lesz egy kis csend.
Majd kereslek.
RENDŐRŐRS
- Szia! Holnap találkozunk. - Szia!
Láttalak az őrsnél.
Miért követsz?
Mit akarsz?
Csak beszélni szeretnék veled.
Mit mondhatnánk még?
Hibáztam.
Hülye vagyok.
Mindent tönkretettem.
Vagyis csak a szokásos.
Összeomlottam, Mattia.
Még sosem történt velem ilyen, és mindent elrontottam.
Bocsánatot szeretnék kérni.
Mindenért.
Stefano, megbocsátani megbocsátok.
- De nem ez a lényeg. - Mondd meg, mit tegyek!
Megteszem.
Esküszöm.
Jó így látni téged.
Csak így érthettem meg bizonyos dolgokat.
Például hogy sosem hagynád el a feleséged.
De boldogok voltunk.
Megtaláltuk az egyensúlyt.
Ez igaz.
De nem lehetett tartós.
Ne keress többet!
Mattia!
Hova mész?
Igazából magam sem tudom.
Beszélhetnénk?
Mi értelme? Láttam, hogy néztél tegnap.
Nem akarom még egyszer látni.
Isten veled!
És esküszöm, hogy visszakapod a pénzed.
Az utolsó centig.
Figyelj, Elia!
Marina tegnap…
sok mindent elmondott.
Mindent megtettem, hogy visszakapjam.
De hiába.
Ezerszer leléphetett volna.
De csak egy dolgot akar, veled lenni.
Hogy hihetnék neked?
Szeret!
Bár kétszer idősebb vagy nála.
Bár a gyerekét várom.
Nem akarom ezt a gyereket.
Nem tudom, hogy neveljem fel. Nem megy.
Egyedül vagyok, nincs senkim.
Sokat gondolkodtam rajtunk. Saját magamon. Marinán is.
Úgy döntöttem, ajánlatot teszek Marinának.
A gyerek mindent megkap, ami csak kell.
Minden támogatást megkap.
De el kell tűnniük az életemből.
Te azt teszel, amit akarsz.
De amikor elmentem, nem is tudtam, hogy terhes.
Ez legalább nem hazugság. Én is tudom.
Ezt elszúrtam. Nagyon.
De ha meg tudsz bocsájtani, nem akarok mást, csak veled lenni.
Figyelj! Nem akarok összeházasodni veled.
Egyszer már voltam házas, és unalmas volt.
Szabad akarok lenni, és szeretném, ha te is az lennél.
Nem köt össze semmi. Csak az, hogy együtt akarunk lenni.
Én és te.
Ha ez tesz boldoggá, én is boldog leszek így.
Igen.
Nagyon boldogok lehetünk.
Mostantól kezdve.
NÉHÁNY HÓNAPPAL KÉSŐBB
Jó reggelt!
Boldog szülinapot, anya!
Szia, édesem!
Köszönöm.
- Elia. - Szia!
Tegye vázába!
- Boldog szülinapot! - Köszönöm.
- Szia! - Szia, kicsike!
- Szia, édesem! - Szia, Sofia!
- Szia! - Hogy vagy?
- Sziasztok! - Nézd, ki van itt!
- Boldog szülinapot! - Ne!
Mondtam, hogy ne legyen ajándék.
Nem hallgatunk rád.
- Gyönyörű vagy. - Köszi.
Megmosom a kezem, és jövök.
Tavaly egy kiskutyát kaptam tőled, emlékszel?
Idén mit kapok? Két macskát?
- Talán. - Jaj, ne!
Gabriellára!
- Köszönöm. - Jól van.
Köszönöm.
- Gabriellára! - Boldog szülinapot!
Boldog születésnapot!
- Mindenki itt van? - Igen.
Akkor ebédeljünk!
Igen, köszönjük.
Nem emlékszem, hol olvastam,
de van egy idézet, amely örökre megfogott.
„A halálba taszító csalódottságnál jobb az életet adó kegyes csalás.”
CSALFA SZERELEM
A BRIT „GOLD DIGGER” CÍMŰ SOROZAT ALAPJÁN
A feliratot fordította: Vass András