Tento seriál je volně inspirován životem Karla Lagerfelda.
Některé postavy, jejich osobní a profesní vztahy,
promluvy a činy, místa, zápletky, události
a některé umělecké výtvory
mohou být vymyšlené nebo pozměněné v rámci kreativního záměru autorů.
V takových případech je jakákoli podobnost
se skutečnými postavami nebo událostmi
pouhým kreativním záměrem
a neslouží jako popis skutečné osoby nebo události.
PODZIM 1974
Jacquesi?
Prosím?
Jestli je ještě jednou nachytáme, nebude to pěkné, s přáteli
na vysokých místech nebo bez.
Tyhle věci jsou nezákonné.
-Jsou proti přírodě i proti zákonu. -Jistě.
Počkejte tady.
Je mi fuk, s kým Yves spí.
Dokud ráno zase sedí za stolem a skicuje.
Také bych ocenil, kdyby se Jacques netahal s lidmi, co jsou pod jeho úroveň.
-Jsme ve shodě. -Jsme ve shodě.
Drž si svýho gigola na uzdě, nebo mu uštědřím lekci.
Ten má náladu.
Tak šup. Mazejte, teplouši.
-Nech mě. -Fajn.
-Nechal jsem u té transky zapalovač. -Zmlkni.
Štve tě to, že jsem si vyrazil s Yvesem na nábřeží?
Můžeš klidně říct, že žárlíš.
Seš jak nevyspělý děcko, potížista.
Nežárlíš, protože nic necítíš.
Kdybys něco cítil, žárlil bys, nebo byl šťastnej, nebo zamilovanej.
-Žil bys! -Nechci, abys šukal Yvese!
Není to komplikované, že ne?
No konečně.
Že ti to ale trvalo. A proč bych neměl šukat Yvese?
-Ty víš proč. -Ne, nikdy mi nic neříkáš. Proč ne?
Kohokoli jiného! Jenom ne jeho!
Ne jeho!
Věděl jsi to. A proto jsi to udělal.
Děláš mi ostudu.
Krmím tě, oblékám tě, platím ti bydlení,
za tebe po večerech, platím za desky.
Za celej tvůj posranej život spisovatele, co nedokáže napsat ani řádek!
Seš nicka.
A co seš beze mě ty?
Seš nemožnej.
Jen opuštěnej mozek na nožičkách. Skončíš jak pitomec sám.
Vystup!
Yves má srdce, kuráž a péro.
Proto je on umělec a ty jím nikdy nebudeš.
Pardon, že jdu pozdě.
No to je nádhera.
No tak, trochu toho nadšení.
Je to umělecké dílo.
To světlo shora, perfektní proporce…
Tádž Mahal je taky umělecké dílo. Nechceš si pronajmout ten?
Přivedla sis sebou pokladničku.
Budu hádat. Na Lenoira je to moc drahé.
Chce vydělat balík, ale neutratit ani korunu.
-Na Gaby je to moc velké. -Ale o to tady přesně jde.
Nemůžeme dál pořádat módní přehlídky mezi hrnci a pánvemi.
Spíš se poohlédneme po něčem na půl cesty
mezi restaurací a tímhle palácem.
Jak bychom to tady zaplnili? Potřebovali bychom alespoň tisíc hostů.
Kde je mám vzít?
To nedokáže ani Pierre Bergé.
Fajn.
Karle!
Co je to s tebou?
Není se proč zlobit.
Jen jsme se bavili. Každý má nějaký názor.
Je to tvůj módní dům, ty se rozhodni.
Já jsem jen podřízený.
Nejsi jenom podřízený.
-Karle… -Mám toho plné zuby.
-Čeho? Chloé? -Že mě nikdo nebere vážně.
Ale já tě beru vážně.
Nikdo mě nebere vážně.
Haló, Elisabeth? Tady Jacques. Je tam Karl?
Není.
Víte, kdy se vrátí?
Netuším.
Chcete nechat vzkaz?
O nic, jenom…
Řekněte, že jsem volal, ano? Děkuji.
Číšníku! Dnešní specialitu, červené víno a kávu, vše zároveň.
Tak jsme konečně tady.
Před pár měsíci jste nereagoval na má pozvání
a najednou voláte vy mně.
Tenkrát jste neměl na starost výrobu pánského od Saint Laurenta.
Slétáte se mi jako vosy na med!
Řešíme naše ega, nebo byznys?
Byznys. Pojďme se bavit o byznysu.
Pořád se zajímáte o dámskou konfekci?
Pochopil jsem, že ta vám úplně nevyšla.
Nevyšla? Zas tak bych to nepřeháněl.
Děkuji.
Vaše značka…
Roza Gouz, jak dlouho vydržela?
Mám hromadu dalších.
A neříkal bych tomu selhání.
Byly to průzkumy trhu.
Vyzkouším kde co, sleduji nejnovější trendy a upravuji je.
Karle, v pánské konfekci jsem číslo jedna.
Je to jen otázka času, než budu číslo jedna i v té dámské.
Začínal jsem se třemi cáry látky u svého strýce v dílně.
Ujišťuji vás, že nejhorší je za mnou.
Takže, jestli jste konečně připraven
navrhovat pro mě,
mám hromadu značek, které potřebují trochu nakopnout.
Zajímáte se o mě,
nebo mě chcete použít jako trumf před Gabrielle Aghionovou?
Přišlo mi to divné, že se chcete setkat takhle poblíž.
Zdravím.
Tak my teď spolupracujeme s Bidermannem?
Tobě se fakt nic nedá odmítnout.
Jen se bavíme, to je všechno.
Ne, Bidermann se nebaví.
Skupuje firmy. Skupuje lidi.
Odcházíš od nás?
Kolik jste loni utržili?
Tři miliony.
Tři miliony sedm set tisíc pět set.
Dvakrát tolik.
Dvakrát tolik co předtím, když jsem ještě nedělal kreativního ředitele.
Ano, vyděláváš nám. Taky tě podle toho platíme.
Ale pořád jsem zaměstnanec.
Když chci uspořádat přehlídku na odpovídajícím místě,
dostanu přednášku o účetnictví.
Je načase, abyste ze mě udělali partnera
a taky mě nechali o věcech rozhodovat.
-Nebo co? -Bylo by to férové.
-Nebo co? -Nebo…
zvážím i jiné možnosti.
Dobře, tak jo.
Prosím?
Hned jsem tam.
To je moc pruské.
Málo ženské.
Ano, ale takový je můj styl.
Moc ve stylu Chloé, tohle taky.
Tohle není špatné.
Trochu jako od Courrègese.
Já myslím…
Myslím, že tohle je tvůj styl.
Jo,
a je to ošklivé.
Jestli potřebuješ styl, máš jich asi dvacet…
Koukej ten svůj styl najít, než začneš zakládat vlastní značku.
-Dobrý den, pane. -Zdravím, Geoffrey.
Půjdeme ke mně do pokoje.
To je zámek v Morbihanu.
Je na prodej.
Jmenuje se Penoë nebo Pinoë nebo…
Nevím, nerozuměl jsem. Je to v Bretani.
Neteče tam voda a není tam elektrika. Všechno je v původním stavu.
Krásná nemovitost z 18. století.
Zavolal sis mě, protože kupuješ zámek?
Chtěl jsem znát tvůj názor.
Se svými penězi si dělej, co chceš.
Byl by pro nás dva.
Co tím myslíš?
Chtěl jsem něco mimo Paříž, něco na čerstvém vzduchu.
Je tam velký park.
Mohli bychom vymyslet, jak ho zrenovovat.
Byl by to projekt pro nás pro oba.
Pokud bys chtěl.
Uděláme to takhle.
Ty ten zámek koupíš.
A pozveš mě tam za tebou na víkend.
Ano? Ale nikdo další.
Žádná matka, žádní přátelé, socializování, nic takového.
Ty a já, po celých 48 hodin.
Dobře.
Ale bez skrývání. Odhalíme všechno.
Dobře.
Zpět na místě činu, koťátko?
Vynutit si místo partnera přes Bidermanna, to byla slušná podpásovka.
Víš, že jsi za mnou mohl přijít rovnou, že ano?
Ty jsi mi mohla sama učinit nabídku.
Díky.
Prosím.
Neudělám z tebe partnera.
Jestli tomu brání Lenoir,
-připomeň mu, že… -Víme, za co všechno ti Chloé vděčí,
zvlášť za poslední tři roky.
Ale je tady někdo, kdo udělal pro Chloé ještě víc než ty.
A to jsem já.
Moje nápady, můj styl,
šaty, co se mi líbí, barvy, co se mi líbí.
Chloé jsem já.
-A Lenoir. -Ne.
Ne.
Lenoir do toho dal 15 let.
Je to můj módní dům. Už tak nevlastním většinu.
A ty po mně chceš, abych dala ještě víc.
Respektuji tě, mám v tebe důvěru,
ale takovou oběť nejsem ochotná učinit.
Takže mi dáváš padáka.
To ty jsi vyhrožoval, že odejdeš.
Chceš zůstat? Byla bych moc ráda.
Ale můžu ti nabídnout jen drobné navýšení platu
a místo na další přehlídku, kde nebudou hrnce a pánve.
Pokud ti to nevyhovuje a chtěl bys raději utéct za Bidermannem
a založit si vlastní značku,
pochopila bych to.
Nebudu se zlobit.
Je to na tobě.
Karle?
Vítej na Penhoëtu.
Při renovování severních zdí jim došly peníze.
Postavili lešení a prásk! Došly peníze.
My takoví nebudeme.
Musíme na to jít metodicky.
Začneme zahradou.
Protože stromy rostou déle než tapety.
A zasadíme buky.
Ano. A smuteční vrby. Miluju smuteční vrby.
No jistě.
Dohodnuto.
A jezírko, jako mají ve Versailles.
A nebudeme na to spěchat.
Klidně dva roky. Nebo dvacet let.
Budeme tady ještě za dvacet let?
Ano.
Proč ne?
Já ano, ale o tebe mám obavy.
Je to nádhera.
Ruina, kterou můžeme po zbytek života renovovat.
Kousek po kousku.
Jako zlatníci.
Uděláme z ní klenot.
Zvaný Penhoët.
Penhoët.
Fakt to zní jak pohankové placky.
Ne.
To by nešlo.
Ne, já nepiju.
Ale ano, piješ.
Do dna.
Přijď za mnou.
Karle?
Být s tebou je strašlivě osamělé.
Dobré ráno, pane. Je deset hodin.
V 11 odjíždí vlak do Paříže.
Vyskočte, musíme vyrazit.
Kde je Karl?
Odjel autem zpátky do Paříže.
Počkám na vás dole.
-Dobrý den, Karle. -Dobrý den.
Jak se máte? Jaký byl výlet?
Pěkné auto.
Tudy, prosím.
Tak co vy na to?
Vypadám jako Belgičan, co mu z kapes čouhaj hranolky,
ale moje dílny mají grády, ne?
Líbí se vám?
Pracovala tady tisícovka lidí.
Mistr byl socialista.
V létě jim všem koupil lístky na autobus na pláž.
Zbankrotoval a teď je to moje.
Ale můžeme je zase najmout. Byli by rádi.
Karle, vešlo by se nám sem všechno.
Tamhle návrhy krajek a střihů.
Tady prošívání, střih a kompletace.
Kompletně od začátku do konce.
Řekněte mi, že máte radost.
Mám radost.
Chce to trochu toho nadšení. „Mám radost!“
Mám radost.
No vidíte. Tak můžeme oznámit vznik módního domu.
Tohle jsou jen prvotní návrhy k diskuzi.
U nás frčí hlavně čistě bílá.
Čistota a střízlivost.
Ale s ohledem na ropnou krizi a s ní související obavy
lidé myslím potřebují tohle.
V duchu uskrovňování se, bílá, černá, hnědá,
nestárnoucí klasiky.
Lagerfeld je pro ty, kteří v módě oceňují čistotu.
V moderním pojetí, samozřejmě.
Ale jsou to jen prvotní nástřely, ještě je doladíme.
-Tak teď probereme strategii. -Ne.
Nejprve mi povězte, co říkáte na ten styl.
Upřímně, Karle. Vidíte, jak se oblékám?
Najímám lidi, jako jste vy, aby mi řekli, co je stylové.
Líbí se vám váš styl? Myslíte, že je dobrý?
-Ano. -Tak tady to máte.
Nehledám dalšího Saint Laurenta, ano?
Mám, co potřebuji. Návrháři, co vytvářejí umění, mě nudí.
Ale vy, vy jste pan podnikatel.
S vámi můžu mluvit o byznysu.
Jak jste již zmiňoval, svět se potýká s ropnou krizí.
Komu budeme prodávat?
Americe.
Začneme zvolna, jak se tak říká, sportovním oblečením.
-Oblečením na sport? -Ano, přesně tak.
Výroba skoro nic nestojí a nasadíme přirážku, protože bude „z Paříže“.
Tak se do toho pustíme?
Pošlu vám návrh smlouvy.
Dnes večer je tu s námi ministr…
Pošta.
Tvůj Yves
UVIDÍME SE VEČER Tvůj Yves
Nemáš náladu?
Mami, teď ne.
Není důvod bouchat dveřmi.
Nevolal Jacques?
Nejsem telefonní ústředna.
Jak to jde s tvou značkou?
Dělám všechno. Dávám tomu všechno.
A stejně se nic nezměnilo.
To znamená, že neděláš dost.
Kam jdeš?
Warhol má večírek u Saint Laurenta.
Andy. Rád tě vidím.
Co ty na to?
Čtyři Saint Laurentové na plátně…
Pořád méně komplikované než originál.
Jak se ti daří, příteli?
Pokaždé, když se ocitnu na pařížském večírku,
tak si připadám jako nezvaný host.
I když je zrovna pořádaný na mou počest.
Možná…
se lidem nelíbí moje paruka?
O paruku nejde, je to Paříž.
Nonstop lekce pokory.
Proto Francouzi vynalezli šampaňské?
-Aby to vydrželi? -Nádherná malba.
Gratuluju, pane Warhole.
Kde máš Jacquese?
Prý je s ním sranda.
Dobrý večer.
-Chystáš se snad na ryby? -Jacquesi!
Je to peklo. Nemůžu nic jíst. Zachraň mě.
Moc ti to sluší.
Tobě taky.
Dobrý večer.
-Ahoj. -Ahoj, Yvesi.
Napij se vody, ano?
-Dobře. -Opustil jsem Pierra.
-Fajn. -Opustil jsem ho kvůli tobě.
-Přestěhujeme se do Marrákeše. -Ne. Nic takového neuděláme.
Jsi opilý. Napij se vody.
Jsi opilý.
Co to děláš?
Vodu, prosím.
Ne, nech mě být. Co to děláš? Nech mě na pokoji.
Yvesi, pojď se posadit.
Pierre!
Šekovou knížku.
-Jsou to mý prachy. -Ne, nech toho.
Kolik? Koupím ho od tebe.
Dej to pryč.
Tady máš. Částku si dopiš sám.
Prosím, nech mi ho.
Jsem tady tak nešťastný.
Chci s ním utéct pryč. Jsem tak sám.
Já na tenhle život už nestačím.
Dej mi ho, prosím. Prosím tě.
No tak pojď.
Pojď.
Yvesi? Yvesi.
No tak, dobré to bude. Zvedni se.
Mohu ti dát jenom to, co mám.
Buď ber, nebo nech být.
Tak co? Rozmyslel ses?
Co byste řekli na parfém?
Zůstáváš, nebo odcházíš?
Co byste řekli na parfém?
Je krize.
Nevíme, jak bude dlouhá, ale prodeje klesají.
A Paříž je malý rybníček.
Kdežto svět je obrovský a rychle se mění.
Parfém je luxus, který si dopřejete, i když si luxus nemůžete dovolit.
A prodává se i v období krize.
Můžeme se zaměřit na Spojené státy,
kde je pařížská hierarchie nezajímá.
Když to půjde, tak to půjde.
Uděláme si jméno na parfémech a pak přejdeme k oblečení. Rozrosteme se.
Prodáváme šaty, ne parfémy.
Výroba je levná a vynáší.
Ale zůstáváš, nebo odcházíš?
Padesát procent.
Založíme na ty parfémy nezávislou firmu.
Já se postarám o flakon a propagaci.
A dostanu 50 % zisku.
Vy tu druhou polovinu.
A zůstaneš?
Zůstanu.
Podepíšeš nám konkurenční doložku.
Staré smlouvy si můžeš nechat, ale nic nového s nikým dalším.
Seš můj, aspoň na dalších 10 let.
Zapomeň na Bidermanna.
A vlastní značku.
Světe, přicházíme.
Vybral sis?
Vybral jsem si tě už dávno.
Co ty?
Co bys řekl na večeři v Le Sept?
Dobrý večer.
Slyšeli jste to?
Co přesně?
Zvěsti o panu Saint Laurentovi.
Mohl by se mnou kdokoli alespoň jednou mluvit o komkoli jiném?
Zmizel.
Jak to myslíte?
Švadleny na něj čekaly celý den, ale neukázal se.
Už 24 hodin ho nikdo neviděl.
-Menu, prosím. -Jistě.
Víš něco?
Jacquesi, otevři!
Viděl jsem ho včera po večírku.
…Jacquesi! Tak ty takhle? Jo?
Co to děláš?
Kvůli rozchodu. Chtěl jsem se rozejít.
Už jsem si tě užil dost, teď je čas jít dál. Mazej!
Bylo to… násilné.
Je po všem. Odejdi odtud! Jasný?
Nechtěl mě poslechnout.
-Choval se jako šílenec. -No tak!
Očividně je duševně chorý.
Kurevníku!
Neodcházej!
Je mu zle. A když je mu zle, ubližuje si.
Udělám pro tebe všechno!
Ty po mně budeš házet sklem?
Hej!
Co jsi udělal?
Jacquesi? Ale co jsi udělal?
České titulky Tereza Šplíchalová