Denne serien er løst inspirert av Karl Lagerfelds liv.
Enkelte karakterer, deres intime og profesjonelle forhold,
deres handlinger og uttalelser, steder og hendelser,
samt kunstneriske kreasjoner,
kan ha blitt oppdiktet eller endret av forfatterne for dramatiske formål.
I tilfelle slik oppdikting eller endring,
er enhver likhet med faktiske karakterer eller noen personers historie
kun for dramatiske formål,
og har ikke til hensikt å gjenspeile en faktisk karakter eller deres historie.
HØST 74
Jacques?
Hallo?
Venner i høye posisjoner eller ikke, tar vi dem igjen,
er vi ikke så snille.
Dette bryter ikke loven.
-Bryter naturen, bryter loven. -Ja.
Vent her.
Jeg blåser i hvem Yves ligger med.
Men i morgen tidlig skal han tegne ved pulten sin.
Skulle også ønske Jacques sluttet å omgås folk som trakk ham ned.
-Vi er enige. -Vi er enige.
Hold gigoloen din i bånd, ellers får han en lærepenge.
For en bølle!
Stikk av, homser.
-Slipp meg. -Greit.
-Lighteren min er hos transvestitten. -Klapp igjen.
Er du sint for at jeg hadde det gøy på pirene med Yves?
Du har lov til å si at du er sjalu.
Du er bare en umoden guttunge, en bråkmaker.
Du er ikke sjalu fordi du ikke føler noe.
Om du hadde følt noe, hadde du vært sjalu, glad og forelsket.
-Du hadde levd! -Jeg vil ikke at du skal knulle Yves!
Det er vel ikke komplisert?
Der har vi det.
Det tok deg lang tid! Og hvorfor skal jeg ikke knulle Yves?
-Du vet hvorfor. -Nei, du forteller meg aldri noe. Hvorfor?
Hvem som helst! Men ikke ham!
Ikke ham!
Og det vet du. Derfor gjør du det.
Du ydmyker meg.
Jeg gir deg mat, klær, et sted å bo.
Jeg betaler for utekvelder og plater.
Hele ditt bedritne liv som en forfatter som ikke kan skrive én linje!
Du er ingenting!
Og hva er du uten meg?
Du er inkompetent.
Du er en hjerne på bein, alene. Du ender opp alene som en idiot.
Kom deg ut!
Yves har hjerte, mot og en kuk!
Derfor er han kunstner, og du blir det aldri.
Beklager at jeg er sen.
Dette er fantastisk!
Kom igjen, vis litt entusiasme!
Det er et kunstverk.
Takbelysningen, de perfekte proporsjonene...
Taj Mahal er også et kunstverk. Vil du leie det?
Du tok med deg lommeboken.
La meg gjette. Lenoir synes det er for dyrt.
Han vil tjene mye penger uten å bruke noe.
-Gaby synes uansett det er for stort. -Men det er poenget.
Vi kan ikke fortsette med motevisninger omgitt av gryter og panner!
Jeg tror vi kan finne en balanse
mellom en restaurant og dette cruiseskipet.
Hvordan skal jeg fylle dette? Du trenger minst tusen gjester.
Hvor finner jeg dem?
Selv Pierre Bergé hadde ikke klart det.
Greit.
Karl!
Hva feiler det deg?
Ingen vits i å bli opprørt.
Vi snakker bare. Vi har alle våre meninger.
Uansett, det er ditt motehus. Du bestemmer.
Jeg er bare en underordnet.
Du er ikke bare en underordnet.
-Karl... -Jeg er drittlei.
-Av hva? Av Chloé? -Av ikke å bli tatt på alvor.
Men jeg tar deg på alvor.
Ingen gjør det.
Hei, Elisabeth, det er Jacques. Er Karl der?
Nei.
Vet du når han kommer tilbake?
Det vet jeg aldri.
Har du en beskjed?
Nei, ingenting, det...
Si at jeg ringte. Takk.
Servitør! Dagens spesial, rødvin og kaffe, alt sammen.
Så vi er omsider her!
For noen måneder siden svarte du ikke på invitasjonene mine,
og i dag ringer du meg.
Du var ikke fabrikant for Saint Laurent Homme da.
Så snart det er mat, flokker duene seg sammen!
Så snakker vi om egoer eller forretninger her?
La oss snakke om forretninger.
Er du fortsatt interessert i kvinnekonfeksjon?
For etter det jeg hører, fungerte det ikke for deg.
Fungerte ikke? Det er å gå litt for langt!
Takk.
Merkevaren din...
...Roza Gouz, hvor lenge varte den?
Jeg har mange andre.
Og det kaller jeg ikke å feile.
Det er markedstester.
Jeg prøver mye, ser på de siste trendene og foredler det.
Karl, jeg er nummer én i herrekonfeksjon.
Det er bare et tidsspørsmål før jeg blir nummer én for kvinner også.
Jeg begynte med tre stoffbiter og jobbet hos onkelen min.
Jeg forsikrer deg, det verste er over nå.
Så hvis du omsider er klar
til å designe for meg,
har jeg massevis av merkevarer som trenger litt hjelp.
Er du interessert i meg,
eller bruker du meg som forhandlingsbrikke med Gabrielle Aghion?
Jeg syntes det var rart å møtes så nær henne.
Hallo.
Så vi gjør forretninger med Bidermann?
Best å aldri avvise noen av dine ønsker.
Vi snakker bare, det er alt.
Nei, Bidermann snakker ikke.
Han kjøper selskap. Han kjøper folk.
Forlater du oss?
Hvor mye solgte dere for i fjor?
Tre millioner.
Tre millioner sju hundre og femti tusen.
Dobbelt så mye.
Dobbelt så mye som dere tjente før jeg ble kunstnerisk leder.
Ja, du tjener penger for oss. Og vi betaler deg for det.
Men jeg er fortsatt ansatt.
Når jeg vil ha visning på et sted som fortjener vår suksess,
gir dere meg kompliserte regnskapsberegninger.
Det er på tide du gjør meg til partner
og lar meg ta del i avgjørelsene.
-Hvis ikke? -Det er bare rimelig.
-Hvis ikke? -Hvis ikke,
vurderer jeg mulighetene mine.
Greit nok.
Hallo?
Jeg er på vei.
Det er for prøyssisk,
ikke feminint nok.
Ja, men det er min stil.
For Chloé, denne er også for Chloé.
Den er vel ikke så ille?
Ser ut som Courrèges.
Se.
Det er din stil.
Ja,
og den er stygg.
Du trenger en stil, du har 20...
Du bør finne stilen din før du skaper din egen merkevare.
-Hallo. -Hallo, Geoffrey.
Vi går på rommet mitt.
Det er et slott i Morbihan.
Det er til salgs.
Det heter Penoë eller Pinoë eller...
Vet ikke, jeg skjønte det ikke. Det er bretonsk.
Verken innlagt vann eller elektrisitet. Alt er akkurat som det var.
Det er en vakker 1700-tallseiendom.
Ba du meg komme fordi du kjøper et slott?
Jeg vil ha din mening.
Gjør hva du vil med pengene dine, Karl.
Det er for oss begge.
Hva mener du?
Jeg tenkte på et sted borte fra Paris, for å få litt frisk luft.
Det er stor park.
Vi kan vurdere å pusse det opp.
Det blir et prosjekt for oss begge.
Hvis du vil.
Vi gjør følgende:
Du kjøper slottet.
Og inviterer meg til en helg alene med deg.
Greit? Ingen andre.
Ingen mor, ingen venner, ingen sosialisering, ingenting.
Du og jeg i to døgn.
Greit.
Men utilslørt. Vi viser alt.
Greit.
Tilbake på åstedet, pusekatt?
Det var et skittent triks å bruke Bidermann til å bli partner.
Du kunne ha snakket direkte til meg.
Du kunne gitt meg et tilbud.
Takk.
Vær så god.
Jeg gjør deg ikke til partner.
Hvis Lenoir hindrer det,
-minn ham på at... -Vi vet hvor mye Chloé skylder deg,
særlig de siste tre årene.
Men det er en som har gjort mer for Chloé enn deg.
Og det er meg.
Med mine ideer, min stil,
kjolene jeg liker, fargene jeg liker.
Chloé er meg.
-Og Lenoir. -Nei.
Nei.
Lenoir investerte for 15 år siden.
Det er mitt motehus. Jeg er alt minoritetsaksjonær.
Og du ber meg om å gi opp enda mer.
Jeg respekterer deg, jeg tror på deg,
men jeg er ikke villig til å ofre noe sånt.
Så du sparker meg.
Det er du som truer med å slutte.
Vil du bli, blir jeg veldig glad.
Men alt jeg kan tilby, er en liten lønnsøkning
og et sted uten gryter og panner til neste visning.
Hvis det ikke passer deg, hvis du heller vil gå til Bidermann
for å skape merkevaren din,
så forstår jeg det.
Jeg blir ikke sint.
Det er opp til deg.
Karl?
Velkommen til Penhoët.
De blakket seg da de restaurerte nordveggen.
De satte opp stillas, og plutselig hadde de ikke mer penger.
Vi gjør det ikke sånn.
Vi må være metodiske.
Vi begynner med hagen.
For trær bruker lenger tid på å vokse enn tapet.
Vi planter bøketrær.
Ja. Sørgepiler også. Elsker dem.
-Å ja. -Ja.
Solgt.
Et reflekterende basseng, som i Versailles.
Og vi tar oss god tid.
Ti år, om nødvendig. Tjue.
Er vi fremdeles her om 20 år?
Ja.
Ikke sant?
Jeg er det, men jeg vet ikke med deg.
Jeg liker det.
En ruin vi kan bruke hele livet på.
Bit for bit.
Som gullsmeder.
Vi gjør det til en juvel.
Kalt Penhoët.
Penhoët.
Det høres virkelig ut som hvetepannekaker.
Nei.
Det går ikke an.
Nei, jeg drikker ikke.
Jo, det gjør du.
Drikk opp!
Bli med meg.
Karl?
Det er så ensomt å være med deg.
God morgen. Klokken er ti.
Toget til Paris går klokken 11.00.
På beina. Vi må dra nå.
Hvor er Karl?
Han kjørte tilbake til Paris.
Jeg venter nede.
-Hallo, Karl. -Hallo.
Står til? Hadde du en hyggelig reise?
Fin bil.
Det er denne veien.
Nå?
Jeg ser ut som en belgisk sjef som lukter pommes frites,
men fabrikkene mine er fine, ikke sant?
Liker du det?
En gang hadde de tusen arbeidere her.
Sjefen var sosialist.
Han betalte bussbillettene deres for å bade om sommeren.
Han gikk konkurs. Nå er den min.
Men jeg kan hyre arbeiderne tilbake. Det er alt de vil.
Karl, vi kan gjøre alt mulig her.
Blondedesign og mønstertegning der borte.
Vattering, skjæring og montering her.
Full kontroll fra A til Å.
Si at du er fornøyd.
Jeg er fornøyd.
Med litt mer lidenskap og glød! "Jeg er fornøyd!"
Jeg er fornøyd!
Sånn ja! La oss annonsere huset Karl Lagerfeld.
Dette er bare grove utkast til diskusjon.
Der jeg kommer fra, liker vi rent hvitt.
Rent og edruelig.
Med oljekrisen og bekymringene som følger med,
tror jeg folk trenger det.
Den spartanske appellen, hvitt, svart, brunt,
tidløse plagg.
Lagerfeld er for dem som liker renhet i klesdesign.
Men moderne, selvsagt.
Uansett er det bare en første tanke som må finpusses.
-La oss snakke strategi. -Nei.
Fortell meg først hva du syns om stilen.
Har du sett hvordan jeg kler meg?
Jeg ansetter folk som deg for å fortelle meg hva stil er.
Liker du stilen din? Syns du den er fin?
-Ja. -Der har du det.
Jeg leter ikke etter den neste Saint Laurent.
Jeg har det jeg trenger. Designere som lager kunst kjeder meg.
Du, derimot, er en forretningsmann.
Vi kan snakke forretninger.
Og som du sier, er det en global oljekrise.
Hvem skal vi selge til?
Til USA!
Vi begynner forsiktig med sportstøy.
-Sportstøy? -Ja, nettopp. Sportstøy.
Billig å produsere, og vi priser det opp fordi det er "laget i Paris".
Skal vi begynne der, da?
Jeg skisserer en kontrakt.
Nå i kveld tok vi imot statsråden...
Post.
Fra din Yves
SEES I KVELD Din Yves
Er du i dårlig humør?
Ikke nå, mamma.
Ingen grunn til å smelle med døren.
Har Jacques ringt?
Jeg er ingen telefonsentral.
Hvordan går merkevaren din?
Jeg gjør alt. Jeg gir alt.
Og ingenting endrer seg.
Det betyr at du ikke gjør nok.
Hvor skal du?
På Warhol-fest hos Saint Laurent.
Andy. Godt å se deg!
Hva synes du?
Fire ganger Saint Laurent på lerret...
Fortsatt mindre komplisert enn originalen.
Står til, min venn?
Hver gang jeg kommer på soaré i Paris,
føler jeg at jeg ødelegger festen deres.
Selv om den er til ære for meg.
Kanskje
folk har problemer med parykken min?
Det er ikke det, det er Paris...
En stadig leksjon i ydmykhet.
Var det derfor franskmennene oppfant sjampanje?
-For å tåle alt dette? -Sublimt maleri!
Gratulerer.
Hvor er din Jacques?
Hører han er morsom.
God aften.
-Skal du ut og fiske? -Jacques!
Det er bare et helvete! Jeg kan ikke spise! Hjelp meg.
Du ser fantastisk ut.
Du ser fantastisk ut også.
Hallo.
-Hallo. -Hallo, Yves.
Kanskje finne litt vann?
-Greit. -Jeg gikk fra Pierre.
-Ja vel. -Jeg gikk fra Pierre for deg.
-Vi flytter til Marrakech. -Nei. Vi gjør ingenting.
Du har drukket. Drikk litt vann.
Du er full.
Hva er det du gjør?
Litt vann, takk.
Nei, slipp meg. Hva er det du gjør? Slipp meg!
Yves, kom og sett deg.
Pierre!
Sjekkhefte.
-Det er mine penger. -Nei, gi deg.
Hvor mye? Jeg kjøper ham av deg.
Legg den bort.
Her. Skriv det beløpet du vil ha.
Vær så snill å gi meg ham.
Jeg er så ulykkelig her.
Jeg vil dra vekk med ham. Jeg er så ensom.
Jeg orker ikke dette livet.
Gi ham til meg, vær så snill.
Kom igjen.
Yves? Ja.
Kom igjen. Det går bra. Opp med deg.
Jeg kan bare gi deg det jeg har.
Ta det eller gå videre.
Så hva bestemte du deg for?
Hva synes du om en duft?
Blir du eller slutter du?
Hva med en duft?
Det er resesjon.
Vi vet ikke hvor lenge, men salget faller.
Og Paris er bare tre kvadratmeter.
Mens verden er enorm og forandrer seg raskt.
En duft er en luksus man kjøper seg når man ikke har råd til luksus.
Og den selger, selv i resesjonstider.
Vi kan dra til USA.
Vi bryr oss ikke om parisisk hierarki.
Hvis det funker, funker det.
Vi lager oss et navn med duften, så selger vi klær. Og vokser.
Vi lager kjoler, ikke dufter.
Det er billig å produsere og svært lønnsomt.
Men blir du eller slutter du?
Femti prosent.
Vi oppretter et uavhengig selskap for duften.
Jeg tar meg av flasken og reklamen.
Jeg får 50 % av overskuddet.
Og dere får den andre halvdelen.
Og du blir værende?
Jeg blir værende.
Så du undertegner en eksklusiv kontrakt med oss.
Jeg respekterer alle gamle kontrakter, men ingen nye med noen.
Du er min, i minst ti år.
Glem Bidermann.
Og merkevaren din.
Verden er vår!
Har du valgt?
Jeg valgte deg fra starten.
Hva med deg?
Hva med middag på Le Sept?
-Hallo. -Hallo.
Har dere hørt det?
Hørt hva?
Rykter om Monsieur Saint Laurent.
Kan noen for én gangs skyld la være å snakke til meg om Saint Laurent?
Han er forsvunnet.
Hva mener du?
Hans ansatte ventet hele dagen, men han dukket aldri opp.
Ingen har sett ham på et døgn.
-Menyen, takk. -Ja, selvfølgelig.
Hva vet du?
Jacques, åpne døren!
Jeg så ham etter festen i går kveld.
...Jacques! Slik?
Hva er det du gjør?
Jeg ville gjøre det slutt.
Jeg hadde det moro med deg, men nå er det over. Gå!
Det var voldelig.
Det er over. Forsvinn nå!
Han ville ikke høre etter.
-Han var gal. -Kom an!
Han er åpenbart klinisk sinnssyk.
Lille hore!
Ikke gå fra meg!
Han er syk. Og når han er syk, skader han seg.
Jeg gjør alt du vil!
Vil du kaste brillene på meg nå?
Du!
Hva gjorde du?
Jacques? Men hva gjorde du?
Oversatt av: Gry Viola Impelluso