Serien bygger löst på Karl Lagerfelds liv.
Personer, relationer, handlingar och annat kan vara uppdiktade eller ändrade.
Detta har gjorts för dramaturgisk effekt och är inte avsett att skildra sanningen.
Så det här är alltså den berömda nattklubben Le Sept?
Karl, Pierre Bergé är här.
Stå för allt du anklagas för, så ledsnar de till slut.
-Det är inte du som kallas för hora. -Hon har USA:s bästa näsa.
Jag behöver henne för Chloés parfym, så du får ta det.
Dags för entré?
Vilken skönhet du är!
-Är du utkastare nu? -Be din hora gå härifrån.
-Är jag problemet, tar du det med mig. -Jag pratar inte med dig.
-Du bestämmer inte här. -Jo. Koppla din slyna, sa jag!
Är ni inte kloka?!
-Lugna ner er! -Släpp. Släpp!
-Tar du in Lagerfeld eller Saint Laurent? -Saint Laurent, förstås.
Du åker på stryk om du visar dig här igen!
Och du är död, din tyskjävel!
Det här ska hela Paris få höra!
Det måste vara viktigt om Jacques är här sju på morgonen.
-Hur mår du? -Det där var onödigt.
Jo...
Förlåt att du blev inblandad. Jag ska prata med Pierre.
-Varför det? -För att förklara och...
För att säga vad? "Förlåt att jag inte kan hålla kuken i styr"-
-"eller skilja på galna och friska"? Tänker du prata med Saint Laurent också?
Och hur har du tänkt rädda mitt renommé som försörjer både mig och dig?
Pierre kan förstöra det på en vecka.
I tjugo år har jag jobbat varenda dag för att få lite respekt av folk.
Ingen gillar mig här.
Ingen vill att jag ska lyckas.
Och du förstör allt.
Så gå hem och låt mig sköta det här.
Karl, jag kan...
Gör inget alls! Försvinn! Jag vill inte se dig mer.
Men min heder är också...
Heder? Vem bryr sig?
Man klarar sig utmärkt utan.
Åker jag ut?
Ja.
Och när Pierre hotar att skicka folk för att hämnas, är han kapabel till det.
Vad var det jag sa?
Gratulerar.
Ser du inte att jag går här?! Är jag osynlig, din skit?!
Bernadine Morris från New York Times är sjuk. Intervjun skjuts upp.
Mont-Servan, Le Monde, hinner inte se visningen.
Inte Macy's heller. Mycket på en morgon...
Jag fick till slut en förklaring av John Fairchild.
"Red ut skiten med Pierre Bergé", sa han.
Att det läckte så fort...
Och den där parfymtjejen från USA ringde, upprörd.
Hon vill inte bli inblandad i nån skandal, så hon åker hem direkt.
-Vad har du gjort Pierre Bergé? -Inget.
Han har ringt varenda chefredaktör-
-och bett dem välja mellan Saint Laurent och Lagerfeld. Alla väljer Saint Laurent.
Det är bara ointressant tjafs, men tråkigt nog påverkar det Chloé.
Och det skäms jag över.
Men jag lovar att lösa problemet.
Journalisterna kommer på visningen, det lovar jag.
Och hur har du tänkt lösa problemet?
Alla avskyr Pierre Bergé. Han har varit arrogant mot alla.
Men alla tiger för att han är branschens mäktigaste man och kan krossa folk.
Att hela Paris pratar om det struntar jag i.
Men prata med Bergé och slut fred med honom - till varje pris.
Det är mitt råd.
Och min order.
-Vet vi nån bra florist i New York? -Ja.
Skicka en bukett till parfymtjejen. Forsythior, azaleor och narcisser.
-En stor, påkostad bukett. -Okej.
Saint Laurents kontor, tack.
Ja, Anne-Marie Muñoz, tack. Mitt namn är Roland.
Tack.
Kom in! Det är öppet.
Är madame inte påklädd? Hoppas du på att jag ska rensa din vask? Inte min grej.
-Nå? -Ta-da!
Jag tar rubbet: speedballs, kokain...
Självmord eller fest?
Det beror på...
Har du tid? Vill du ha?
-Ska vi dra en lina och snacka lite? -Hinner tyvärr inte.
Hinner inte? Det är visst dagens melodi.
I väg med dig, då!
-Det är jämnt. -Tack.
Du har blivit berömd. Många av mina kunder pratar om dig.
-Du kan be dem dra åt helvete. -Jaså?
Tänk på att speedballs är starka grejer.
Hej då, Jacques.
Anne-Marie... Vad roligt att se dig!
Här blir nog bra.
Här kan ingen från Saint Laurents ateljé se oss.
Du är en god vän.
-Pierre kan sparka mig också. -Jag vet.
Förklara! Vad är det med Yves? Och var är han?
Inte här.
Vad menar du?
Vi letade överallt i två dagar.
Till slut fick vi ett samtal från ett härbärge i Nanterre.
Han visste inte var han var och var utan id, jacka och skor.
Han hade blivit misshandlad eller hamnat i slagsmål. Vem vet? Ingen vacker syn.
Det är inte första gången han spårar ur. Han är snart på fötter igen.
Pierre fick honom inlagd. Yves slängde en marmorbyst på honom.
Han vet hur Pierre ska tas.
Sluta, det förtjänar han inte. Utan honom skulle Yves inte klara sig.
1961 blev han ju också inlagd. Efter det startade han sitt modehus.
Det är värre nu. Den här gången är det nerverna, men också sprit och droger.
Din Jacques har också blivit som en drog.
Han ritar inte längre.
Hela företaget står stilla. 250 anställda väntar otåligt.
Visningarna är om en månad.
Jag ritar kollektionen i hans ställe.
-Vem vet om det? -Ingen, bara Pierre och jag.
Vi ljuger för alla. Allvarligt talat undrar vi om det här är slutet.
Ditåt...
Du har gjort det med flit.
Vad då?
-Vad? -Enligt Pierre.
Du har uppmuntrat Jacques och utnyttjat honom för att krossa Yves.
Tror ni det om mig?
Jag vet inte.
Varför skulle jag göra det? Av avundsjuka?
För att jag vill vara Yves?
Han och Jacques är samtyckande vuxna.
Pierre är arg för att han inte vill medge att Yves är galen. Det är inte vårt fel.
Jag förstår.
SJUKHUS
Min Karlito.
Kan du få ut mig härifrån?
Jag har inte gjort dig nåt.
Han sökte upp mig.
Men han älskar ju dig.
Det är du som inte kan älska.
Vart ska du? Karl!
Lämna mig inte ensam!
-Karl? -Inte nu, mamma!
Nu kommer jag!
Jag låter dig faktiskt hållas.
-Vad vill du, mamma? -Jag var hos frissan.
Där satt två skvallerkärringar: grevinnan de Ribes och baronessan de Rothschild.
Goda vänner till Yves och Pierre.
Skvallrade de om mig, intresserar det mig inte.
-Det var mig de talade illa om. -Dig?
"Karl Lagerfelds nazimamma."
För fransmän är vi nazister allihop. Jag har aldrig sagt nåt.
Pierre Bergé är välinformerad.
Han vet att din far varken var svensk eller baron.
Och att han använde tvångsarbetare. Han tänker tala om sanningen för alla...
-Du har förlorat kontrollen. -Nej.
Jag tänker ta kontroll.
Den klär dig verkligen, Amina.
Fin volym. Utmärkt!
-Är hon ihop med Paris Match-reportern än? -Amina? Ja, hur så?
Jo, du...
Har du pratat med Pierre Bergé?
Amina?
-Du bor väl vid Champs-de-Mars? -Ja.
-Jag kör dig hem sen. Det ligger på vägen. -Okej.
Jacques?
Det är jag. Öppna!
Kan vi prata lite?
Från din Yves
Som du är Din Yves
Jacques, du är min last, mitt liv, min religion, min synd och min död
Karl...
Det här är inte roligt längre.
Då jag ännu har en gnutta stolthet och energi kvar-
-tänker jag, gigolon och geniförgöraren-
-återvända dit där jag fortfarande kan stå rakryggad.
Farväl, Paris. Jag önskar dig lycka till.
Jacques.
Den är min...
-Din tok! - Vad gör du här?! -Mamma...
-Älskling! -Jag är tillbaka.
Snygging!
Var är pappa?
Han vilar. Han försöker, åtminstone.
-Hallå? -Vad ska det här betyda?
-Är Yves Saint Laurent död? -Anna... Har ryktet nått ända till Milano?
Ja, alla skriver om Paris Match artikel.
Vem spred ryktet?
Det undrar vi allihop.
-Vad säger Pierre om saken? -Pierre Bergé gör som alltid.
Han vägrar svara.
Ingen får tag i honom.
Vill han gömma liket i en garderob?
Om Yves Saint Laurent är död måste vi få veta det.
Jag vill inte tro på det.
Jag kommer till Paris och tänker vänta hos Bergé med alla andra från Vogue.
-Han måste prata med oss. -Okej. Håll mig underrättad.
-Javisst, raring. -Tack.
ÄR YVES SAINT LAURENT DÖD?
Kom in, doktorn.
God dag, monsieur de Bascher.
Min lille Jacques!
Åh, vad roligt att se dig!
-Vad glad jag blir! -Detsamma.
-Nå, var är min choklad? -Jag ska hämta den.
-Var är mamma? -På vingården, antar jag.
Jaha.
Ville du träffa oss eller fly från Paris?
Träffa er.
-Har Lagerfeld gjort slut? Är du pank? -Nej.
-Är du sjuk? -Nej.
-Tänk på att pappa saknar immunförsvar. -Jag är inte sjuk.
Nej, jag ville få lite sällskap och kärlek.
I tre år har du glömt oss, trots pappas cancer, och nu vill du ha vår kärlek?
Jag har inte glömt er, Anne.
Gå till pappa. Han vet att du är här.
Sluta! Jag är ju tillbaka nu. Vi kan väl äta och prata lite?
Vem är Beaumarchais? Enligt mina vänner i Paris-
-kallar du dig visst Jacques de Bascher de Beaumarchais, så nu undrar jag:
Vem är Beaumarchais?
Är vårt namn inte tillräckligt fint? Är det för töntigt?
Skäms du?
-Inte tillräckligt flott? -Du vet inte vad du snackar om.
Jo, jag avskyr societetsvärlden. Så är vi inte fostrade!
Tyst! Nu räcker det!
Är det inte allvar med Lagerfeld?
Jo.
Jaså? Allt verkar bara handla om sex.
Du kan så mycket mer. Ägnar du ditt liv åt sånt?
Hoppar du av studierna och tar avstånd från oss för det?
Du vill tro att pappa försköt dig för att du är gay.
Men han förskjuter dig för att du jämt gör det enkelt för dig.
Mutti, sätt på tv:n!
Om jag vore död, hade jag vetat det. Sen i morse får jag gå ut och jobba i ateljén.
Jag är sjuk.
Allvarligt sjuk. Jag har varit det länge utan att nån har märkt det.
Monsieur Saint Laurent lider av depression.
Vi kan bekräfta att det inte är nåt annat.
Är de inte kloka? Nu är det slut med dem!
Nu ägnar de sig åt sitt eget, åtminstone.
Alla ihärdiga rykten-
-handlar bara om fåfänga försök att förtala modehuset Saint Laurent.
-Saint Laurent är geniet vi känner till... -Karl, ligger du bakom det här?
Du hör väl att Yves bryter ner sig själv?
Han får bästa möjliga vård.
Oroa er inte för mig. Jag ska sköta om mig. Jag är snart bättre.
Jag kommer igen.
De som ligger bakom ryktena kan räkna med konsekvenser.
-Hallå? -Monsieur Saint Laurents kontor, tack.
-Vem söker ni? -Anne-Marie Muñoz.
-Vem kan jag hälsa ifrån? -Roland.
-Hallå? -Det är jag.
Förlåt mig för det jag tänker göra, men jag har inget val.
-Jag har här Yves alla brev till Jacques. -Vad angår det oss?
Hälsa Pierre att om han förtalar eller jävlas med mig igen-
-skickar jag breven till pressen! Hörde du vad jag sa?
Ja.
Vi är jätteglada över att ha dig här.
Tack, Chantal.
-God kväll, pappa. -Mår vinrankorna bra?
-Har de börjat få knoppar? -Ja, en hel del.
De har inte sagt nåt om frost.
Då så.
-Då kan vi snart börja beskära dem. -Förmodligen.
Augier ringde.
Han kan låna oss två arbetare...
...tills vi har fått tag i fler.
Vår yngste, Xavier, kanske kan hjälpa till, om studierna tillåter det.
Han är väl klar snart?
Ja, jag tror det.
Det är bra. Han är seriös, vår yngste. Honom kan man räkna med.
Det var som sjutton... Till och med det?
Vet du vad du lider av?
Meningslöshet.
Gör lite nytta. Jag känner mig aldrig ensam.
Sluta! Jag tänker inte demonstrera med gayorganisationer.
-Varför inte? -Nej.
Att vara gay är inte bara en privatsak, ett sätt att klä sig eller att festa.
Det är ett sätt att leva och låta andra leva sina liv. Det är djupt politiskt.
Det är viktigt att ha en mening här i livet.
Du behöver en mening, Jacques.
En revolutionär och en gigolo... Just snyggt!
Tur att pappas tre andra barn räddar familjeäran, för det här ser inte bra ut.
Är det han?
-Kommer du sen? - Ska vi gå? -Ja.
-Jag kommer. -Pappa, mässan...
Kom. Nu går vi, älskling.
Jag skulle ha förvarnat dig.
Det blir roligare så här.
Förlåt. Jag väntade mig inte att få se dig här.
När jag kom till Paris som ung-
-kallades det där för mässdräkt, för att gå i mässan.
Det här är jag - osminkad.
Allt är uppordnat. Allt kommer att bli annorlunda nu.
Vi åker till USA och gör den där parfymen, återuppfinner oss själva och har kul.
Sen kommer vi tillbaka starkare och tar vår revansch.
Jag ber om ursäkt.
Jag var hård.
Alltför hård.
Jag var orolig och arg och sa saker som jag inte menade.
Jo, kanske lite.
Var inte arg på mig.
Jag är inte arg på dig alls.
Kom.
Nu åker vi hem.
Vår herre Jesus Kristus nåd, Guds kärlek-
-och den helige Andes gemenskap vare med er.
Och med din ande.
Låt oss förbereda oss för nattvarden genom att erkänna att vi är syndare.
Jacques, pappa vill att du står bredvid honom i stället.
Halleluja, halleluja
Lovad vare Gud
Översättning: Lotta Rossi