Denne serie er løst inspireret af Karl Lagerfelds liv.
Nogle af karaktererne, deres intime og professionelle forhold, -
- deres ord og gerninger, steder hændelser og events, -
- og kunstneriske kreationer -
- kan være fiktive eller ændret for underholdningsformål.
I disse tilfælde af fantasi eller ændringer -
- er enhver lighed med den faktiske figur, historie eller person -
- udelukkende af underholdningsformål -
- og ikke tiltænkt at skildre den faktiske person eller deres historie.
FORÅRET 1978
Karl Lagerfeld, hallo.
Du er nu blevet en stjerne i international mode.
"Stjerne" ved jeg nu ikke, -
- men jeg sover oftere på fly end i min egen seng.
ROM
Flot taske.
En af dine?
Naturligvis.
- Her? - Ja.
Jeg er kun prostitueret.
INTERVIEW KARL 4. MARTS 1978
Det er sandt! Det er ikke muligt at have så travlt -
- med altid at promovere mine produkter.
Siden hvornår har du været på verdenstourné?
Det skulle være i ti dage, men der er gået tre uger.
Alle storbyer vil have en Chloé-butik.
Bagel i New York i går. Bagværk i Rom i dag.
En kur mod jetlag.
Er det frk. Picassos brudekjole?
- Ja, det er aftenkjolen. - Den er meget dramatisk.
Bare vent. Det er ikke en brudekjole. Det er et manifest.
Lad mig se.
Fabelagtig!
Ved De, hvad Saint Laurent laver til dagkjolen?
- Jeg er ligeglad. - Okay.
- Vi må af sted, vi kommer sent. - Gå De bare.
- Jeg bliver siddende lidt. - Men Fendi-søstrene venter på Dem.
- Jeg har ting at lave, de venter. - Fint.
Vi ses derhenne.
Og glem aldrig, at mode frem for alt skal sælge.
Jeg laver tydeligvis kjoler, ikke poesi.
Problemet er ikke, at De løber før for ideer, -
- men at De skal stoppes!
Nej... Da jeg lavede haute couture, -
- lavede jeg 50 kjoler to gange om året.
Det var ikke nok for mig.
Jeg dødkedede mig.
Jeg skal arbejde.
For mig er at tegne ligesom at trække vejret.
Mit eneste ansvar er mit arbejde.
Og det er jeg glad for.
- Er du her? - Mellem tre flyvninger og to møder.
Du sagde, det var din yndlingsbar, så jeg tog en chance.
Naturligvis.
Kender du Xavier de Castella, Kenzos kæreste?
- Selvfølgelig. - Hej, Karl.
Og Gianni, dagens ven.
Vi kan ikke kommunikere. Han taler kun italiensk, men han er køn.
- Kan vi snakke? - Ja.
Hvordan går det med Xavier?
Han er som en bror.
Jeg spørger bare, hvordan turen går.
Godt.
Dig?
Jeg er ikke vant til, at du dukker op.
DE ER INVITERET TIL PALOMAS OG RAFAELS BRYLLUP
En invitation til Picassopigens bryllup! Det er et mirakel.
Jeg gav hende intet valg.
Receptionen er hos mig, og jeg vil gerne have dig med.
- Kommer Pierre og Yves? - Ved æresbordet med os, ja.
De troede ikke på min succes, så jeg vil få dem til at æde deres ord.
Lad os se, om de kan fordøje dem.
Ellers tak. Jeg holder endelig mine egne løfter.
Jeg beder dig ikke om at holde op med at rejse eller se dine venner.
Vi to er okay, Karl.
På den rigtige afstand, hverken for tæt eller for langt.
Det er ikke et skridt baglæns. Det er hævn for os begge to.
Jeg har ingen succeshistorier at prale af.
Hvad har jeg opnået, hvis jeg er alene?
Hvis du ikke er der, har Pierre og Yves vundet.
Jeg kommer tilbage en dag.
- Paloma bliver ikke gift hver måned. - Jeg er her for dig.
Som du er for mig, som du var, da min far døde, men...
Bed mig ikke vende tilbage i din skygge.
Når jeg vender tilbage til ormegården, er det, fordi jeg er stolt af noget.
Og selv om jeg er sammen med dig, vil jeg eksistere på egen hånd.
Hvornår så?
Karl, du er nummer ét i USA. Du vælter dig i penge.
Du har ikke brug for mig.
Du vil ikke stå i min skygge, men du vil gerne have mine penge?
Vil du have dem tilbage? Xavier har nok og deler gerne.
Nej.
Jeg er nødt til at gå.
Her er hun!
Undskyld. Jeg blev forsinket.
Er der noget vigtigt?
Det eneste vigtige er arbejdet.
Hvor er Rosemarie?
Paris prøver at få fat i dig, hun tog opkaldet.
Er det annoncekampagnen?
Hvilken fotograf vil vi have?
Rosemarie fortalte os, at du ville lave Paloma Picassos aftenkjole.
I konkurrence med Saint Laurent!
Sammenlign aldrig, konkurrer aldrig.
Men det bliver dig, der laver den smukkeste kjole.
Og hele verden vil se med.
Ikke ligefrem hele verden, desværre.
Den her er god.
- Jeg tror, vi skal tilbage til Paris. - Paris?
- Tak, det betyder meget. - Hvad med fruen?
Hun er i koma nu, så hendes krop kan hvile.
Og når hun vågner, i morgen, om alt går godt, -
- vil vi vide, om hun kan komme hjem.
Huset vil stå klart.
Gå I bare, I har nok travlt. Tak.
- Monika? - Ja?
Jeg ved, at hvert sekund tæller ved et slagtilfælde.
Hvis hun klarer sig med lidt skade, er det takket være Dem.
- Vi er aldrig klar, vel? - Nej.
Frøken Picasso og hendes forlovede er i stuen.
De skal planlægge brylluppet.
Nej, det vil jeg ikke.
- Lykken klæder Dem. - Jeg troede, De havde glemt os.
Helt sikkert.
Så meget, at...
Rafael.
En, to, tre.
Jeg bad min assistent lave den.
Kan De se de små kort?
Giv mig gæstelisten, så kan vi placere dem.
Har du listen? Se, det er os.
Loulou og Alexandre, perfekt.
Dem ville jeg introducere.
Familie og mor her...
Hvem sætter vi Kenzo hos? Hvem kan han enes med?
Og der.
Giver du os besked, om Jacques kommer?
Hallo?
Undskyld, jeg forstår ikke. Hvem taler jeg med?
Italiensk? Engelsk?
Engelsk, tak.
Er De blevet tilbudt noget at drikke? Kaffe?
Kaffe er fint, ja.
Carla Fendi. Søster nummer fire.
Jacques.
Tak, fordi De kom hele vejen. Nyder De Rom?
Ja.
Nå.
Vi vil snart lancere reklamekampagnen -
- for vores brugsklar serie.
De er vist bekendt med mærket?
Lidt, ja.
Ideen er at genopfriske imaget.
Vi vil have noget mere moderne og uventet.
Vi leder efter en fotograf, -
- der kan bringe et nyt perspektiv til brandet.
Ung, men i tråd med Fendis tradition.
Okay.
Spørger De, om jeg kender en fotograf?
Nej...
Karl ringede i går aftes og fortalte om Dem.
Mig?
Han tror, De er perfekt til at genopfinde Fendis image.
Okay.
Det er hans ord.
Jeg ved absolut intet om fotografering.
Det forstår jeg...
Nå...
Karl har været vores stylist i over ti år.
Fendi skylder ham meget.
Jeg kan ikke nægte ham meget.
Det er århundredets bryllup. Det skal gøre indtryk.
Men det skal ikke være kønt. Det er ikke Saint Laurent.
- Mere fyld på skuldrene. - Og på hofterne. Hvad med taljen?
Strammere, mere af det hele.
Intet borgerligt. Den skal være et budskab.
Der spørges efter Dem i telefonen.
- Hallo? - Bad du Carla Fendi hyre mig?
- Hvorfor reagerer du sådan? - Hvem tror du, du er, Karl?
- Jeg tilbyder dig arbejde. - Nej.
Du trækker i tråde for at få job, som alle ved, jeg er ukvalificeret til.
Du tvinger din chef til at hyre mig mod hendes vilje.
Jeg er ikke din marionet længere. Du kan ikke tvinge mig til det.
Jeg har ikke brug for dig eller et job.
Jeg skriver. Færdig.
Tror du ikke, lanceringen af Fendis kollektion er vigtig for mig?
Jeg løber en risiko for dig.
Jeg tilbyder dig jobbet, fordi jeg tror, du kan gøre det.
Jeg er ikke fotograf, Karl!
Du bliver kun bedt om at komme med ideer. Og du har masser af ideer.
Du har brug for at afslutte noget, du er begyndt på.
Det vil gøre dig stolt.
Så tag imod det, og kom tilbage til Paris med hovedet højt.
Vær nu rar.
Jeg har brug for dig.
Er det okay sådan?
Ja.
Vi har en hyggelig aften, ikke?
Hold op. Du sagde nej til Karl. Det er afgjort.
Sådan.
- Sådan. - Sådan.
Hvad ville du lave, hvis du skulle arbejde?
Det gør jeg. Jeg er arkitekt.
Du bygger dine egne huse. Det tæller ikke.
Jeg bygger ikke huse til andre.
Hvad ville du da lave, hvis Karl ikke forsørger dig?
Aner det ikke.
Undskyld forstyrrelsen, men hr. de Bascher insisterer.
Telefon.
Hallo?
Det er en pige, en smuk amerikansk pige.
Hendes forældre tror, hun er på kurophold i Baden-Baden, men hun er i Rom.
- Så hun går rundt i Fenditøj. - Hvad mener du?
Fendikampagnen. Jeg kan ikke tage billeder, men lave en film.
Noget meget smukt. Hvert billede bliver et maleri.
I de områder i Rom, jeg elsker.
Du vil ikke være fotograf, men instruktør. Helt alvorligt?
Forfatter og instruktør.
Jacques, vær nu fornuftig.
Du beder om et helt hold. Det er meget arbejde.
- Det er et budget. - Det er mit tilbud.
Det her er ikke for sjov. Det er en kontrakt med Fendi.
Ja eller nej?
Femten minutters film.
Fem.
Femten.
Hvis det lykkes, kommer jeg til brylluppet.
Okay.
Sæt hendes hår hver dag.
Hun vil ikke være usoigneret, også selvom ingen ser hende.
Selvfølgelig.
Hvis det ikke går her, kommer du tilbage.
Hvis du har det bedre i Paris eller på hospitalet, kommer du tilbage.
Hvis du føler, du har et problem, så sig det.
Jeg kommer så tit, jeg kan.
Arbejd.
Vis dem det.
Hvem kan jeg være mig selv omkring, hvis du ikke er der?
Hvad er pointen med at være dig selv?
Jeg er trist...
Tænk ikke på det.
Lad os køre. Vi skal tilbage til Paris.
Jeg har et bryllup at forberede.
TO MÅNEDER SENERE
Lort! Du er her allerede.
- Er du her stadig? - Vi er forfærdeligt sent på den.
Hun er ikke sminket, håret er ikke sat, hun er ikke klædt på.
- Hvem er det? - Aftenkjolen.
- Vi skal være på rådhuset om en time. - Jeg beder om et strygejern.
Jeg spekulerede på, om jeg ville rende ind i dig.
Alle kom for sent.
Nederdelen var ikke færdig.
Efter at have erobret verden er det ydmygende at ende der, -
- hvor man startede, i forkammeret og vente på, at damen tager kjolen på.
Du har dine syvmilestøvler på.
Stikker du af, når du ser Pierre?
Hvorfor? Han løber ikke så hurtigt.
Hvordan har du det?
- Godt, dig? - Godt.
- Du er blevet ældre. - Du har taget på.
Har du savnet mig?
Ved du, at han forlod mig? Pierre.
Det har jeg hørt.
For en amerikansk gartner. Gæt, hvad han hedder?
Madison Cox. Cox!
Det opsummerer Pierres liv godt.
Jeg bor sammen med mine tjenestefolk.
Der er dage, hvor jeg ikke engang står op.
Det er de bedste dage.
Jeg ville gerne være 20 igen og gøre ting for skønhedens skyld.
Her kommer det. Du lyder som en gammel idiot.
"Jeg er et gammelt boudoir fuld af visne roser -
- "og en dynge forældet mode."
Du kan sikkert ikke hele digtet.
Kun de to linjer. Jeg læste aldrig Baudelaire.
Min mor er døende.
Og Jacques? Hvordan har han det?
Jacques.
Skønt!
- Det hænger flot, ikke? - Upåklageligt.
Du ser pragtfuld ud, min kære.
- Skal vi gå videre til håret? - Kom.
Er det din dagkjole?
Prøv at holde en blyant sådan her.
Velkommen. Kom ind.
- Hej, Karl. - Hej.
- Det er skønt. - Tusind tak.
Karl, det er sublimt.
Du er kongen.
Det dufter.
Smukt, Karl!
I har intet set endnu!
Jeg glæder mig.
Tak. Godt at se dig.
Tak.
Velkommen. Godaften.
- Godaften. - Godaften.
Frk. Picasso er klar.
Der spørges efter Dem ved døren.
Bliv hos hende, når hun dukker op. Det fortjener De.
- Jeg kommer straks tilbage. - Godt.
- Hr. Lagerfeld. - Godaften.
Klæder du mig på?
Jeg har spænet. Jeg blev færdig med redigeringen for fem timer siden.
Jeg tog direkte til lufthavnen. Jeg nåede ikke i bad.
Nej, noget mere klassisk.
- Er Pierre og Yves her? - Pierre er, Yves er her ikke endnu.
Den hvide.
Hvad med Palomas kjole?
Ingen særprivilegier. Du ser den samtidig med mig.
Karl!
Jeg har knoklet.
Du ikke ville have genkendt mig.
Jeg har ikke sovet i to måneder. Og jeg tænkte: "Hvad skal jeg gøre?"
Hver morgen sagde jeg til mig selv: "Jeg stopper. Jeg må ringe til Karl.
"Jeg må sige, at jeg ikke kan. Jeg begik en stor fejl."
Det er derfor, jeg blev ved.
- Jeg ville ikke ringe og sige det. - Jeg troede, du havde glemt mig.
Jeg har talent.
Det sagde de. Det er rigtigt.
Fordi jeg havde en idé til et klip. Jeg så det og var overbevist.
Jeg vidste, det var nødvendigt.
Jeg insisterede, og de lod mig gøre det.
Og det var fantastisk. Så fantastisk.
- De begyndte at tro på mig. - Der kan du se.
Jeg sagde det jo.
Det er det eneste, jeg vil nu. At lave film.
Jeg hjælper dig.
Snart behøver jeg ikke din hjælp.
- Nej. - Nej?
Tak.
Tak, fordi du befriede mig.
Jeg er tilbage fra Rom.
- Rom? - Ja, lige nu.
- Lige nu? - Lige nu.
- Hvorfor? - Fordi jeg lavede en film.
Jeg glæder mig til at vise jer den.
Den bliver fantastisk.
Jeg skrev, instruerede, gjorde det hele.
Virkelig, jeg...
Jo mere du skaber en illusion, jo bedre kan jeg se, hvem du er.
En ensom mand.
Fint, og Dem? Vent, der er Anna.
Jacques!
Min ven.
Hvordan går det?
Du er smuk.
Tillykke. Det er utroligt!
Mange tak.
- Farvel, tak. - En rigtig dejlig aften.
Skal du ikke skifte tøj? Vi skal i byen. Alle er gået.
Jeg har fået nok.
Nej, gå nu med mig.
Bliv.
Jeg fortæller alt om det.
FENDI præsenterer
Carla Fendi, tak. Det er Karl Lagerfeld.
Jeg stiller Dem igennem.
Nå? Har du set den?
Den er god, ikke?
Jo.
Jeg troede ikke på ham. Det kan jeg sige nu.
Men den er smuk, sensuel, let. Han forstår Fendis ånd.
Du havde ret. Det var en glimrende idé, den film.
Vi kan vise den til journalister for at forberede lanceringen af samlingen.
Er det for tidligt?
Undskyld. Jeg begik en fejl.
Vi må ikke bruge filmen.
Hvorfor?
Den er ikke professionel. Det ligner noget fra en filmskole.
Det er det, jeg kan lide! Den er så overraskende og spontan.
Vi viser ikke filmen.
Jeg refunderer udgifterne.
Men han har talent, ikke?
Jo...
Han er dygtig.
ELISABETH LAGERFELD DØDE PÅ PENHOËT FIRE MÅNEDER SENERE, -
- DEN 14. SEPTEMBER 1978 UDEN AT HAVE SET SIN SØN IGEN.
Tekster af: Anders Langhoff