Sanja.
Trenira.
Da ponovimo plan?
Može.
-Da ga probudimo? -Ne.
Neću se više vraćati prije početka.
Vidjet ćemo se tek večeras.
Bilo kako bilo, večeras se vidimo.
Na plaži. Gledat ćemo Sredozemno more.
Ili ćemo biti tri metra ispod zemlje.
Prestanite, odvratno! Pa niste sami!
Sve sam nabavio. Idemo.
POKVARENJACI
Je li sve tu?
Već smo pregledali.
Jest.
Oprosti se od obitelji.
Dođi.
Dođite.
Sve će biti dobro.
-Vidimo se večeras. -Čuvaj se.
Serge.
Dobro, dosta.
Doviđenja i sretno.
Ako uspijem, hoćete li održati riječ?
Poštedjet ćete nas?
Ako uspiješ, ući ćeš u legendu.
A legende su besmrtne.
Hajde.
-Vrati ih u sobu. -Razumijem.
Ne, gospođo. Molim vas.
Stanite.
Pusti je!
Ne dirajte mi dijete!
-Pusti je! -Ne dirajte ga!
-Pusti je!
Pustite ga!
Dosta!
Što hoćete?
Molim vas.
Nemojte nas danas zaključavati.
Ne danas.
Pustite nas danas van.
Da igram nogomet s njim.
Možda ne dočeka sutra.
Vaša obitelj.
Itekako ste im potrebni.
Jedino ste vi realni.
Ali ja… ja si realnost ne mogu priuštiti.
Ja moram biti optimistica.
Vaš muž ima stvarno dobre izglede.
Danas će biti u vrtu. Drži ih na oku.
Hvala.
Slušaj.
-Trebam uslugu. -Dobro. Kakvu?
Naćuli uši. Neće biti lako.
Dobro, raspali.
Moju ženu i sina treba izvesti iz vile.
Ali sami nećemo uspjeti.
Trebat ćemo pomoć.
-Imam nekog. -Fino. Dobro me sad slušaj.
Reći ću ti kakav je plan.
Naći ćemo se u luci iza policijske postaje.
Ondje pohranjuju dokaze.
Vidim gdje je to na ogradi, ali neće uspjeti.
Daj malo optimizma, nismo doma.
-Sretno. -Idem ja sada dalje.
Najbolje da ti tu ostaneš i držiš stražu.
Idem s tobom.
Hajde.
Naprijed u govna.
Odlično izgleda. K'o bog.
-Nema šanse da uspije. -Ima.
Savršena je, ništa se ne vidi. Super.
Bravo! Velika nogometna zvijezda!
Ne, igraj ti. Ja sam samo došla gledati.
-Davide, ti si na golu. -Sranje!
Veterinarka ste.
Jesam.
Težak posao, zar ne?
Vaš je teži.
Isto je to.
Gotovo.
Kad nema druge, obje ubijamo.
Žao mi je što ste vidjeli ono s Ramijem. Ali nije bilo druge.
-Javi da je lopta spremna. -Dobro.
Ne!
Ne, ne i ne!
Nije vama žao!
Htjeli ste da vidim!
Uživali ste u tome!
Vi u tome uživate.
Uživate u strahu.
Drugo ne znate.
Uživam u tome zato što to djeluje.
Javio mi se Serge. Zadovoljan je vašim mužem.
Sve teče prema planu.
Još deset minuta pa u sobu.
Velika nogometna zvijezda.
Hajde.
-E da vidimo sad. -Puca. Pazi.
Pucaj.
Sranje!
-Idem ja po nju. -Ja ću.
Jebiga.
Baci preko.
-Jesi li poludio? -Kud puklo da puklo, bacaj.
Daj da bacim…
tu loptu.
Samo da lopta ne padne.
Jebemti!
Još deset minuta. Ali igraš sam.
-Otkud on na mom krovu? -Ne znam.
„Ne znam!” Nitko ovdje ništa ne zna.
Imam dvanaestoricu.
Večeras?
Da, večeras.
A što je s plaćanjem?
Zlato, dinari.
Lova.
Je li prebačena?
Daj da ja prvo
vidim tu dvanaestoricu.
A ako ti večeras pogineš pa se ispostavi da je sve bilo uzalud?
Plesao sam s njima.
Prije koji dan.
Kad ja umrem,
opet ćemo plesati.
-Je li sve spremno? -Da, spremno je.
Kad uđem,
radio više neće raditi.
Ti tad već moraš biti u kanalu.
Ja povlačim vodu,
a ti uključi pumpu.
-Jasno? -Ostat ću dok ti ne uđeš.
Da to na svoje oči vidim.
Kad uđeš, imaš jedan sat.
Za što?
Da baciš prvi paket.
Ne stignem za jedan sat. Moram zaobići stražare.
-Pa u podrum, po opremu. -Bez brige.
Stražari u obilazak idu svakih sat vremena.
Ako dotad ne siđeš u podrum, ionako će te uhvatiti.
Jedan sat.
Jean-Luc.
-Kreni. -Dobro.
POLICIJSKA POSTAJA
Sve u redu?
Ne znam koliko treba da se generator uključi.
Vrati masku.
Serge?
Da?
Ako ne stignem za jedan sat ili ako me uhvate…
Njih dvoje su nedužni.
Poštedi moju obitelj. Nisu oni krivi.
-Serge? -Koncentriraj se.
-Jean-Luc? Kreni. -Evo.
Serge!
-Pet, četiri. -Serge!
Tri, dva, jedan.
Što je sad? Idemo!
Ušao je. Vraćam se.
-Serge? -Da?
Ušao sam.
Uđi sad u kanalizaciju.
Uspjet ću za jedan sat. Požurite se.
Razumijem.
Hajde! Možeš ti to.
Stoj! Dođi!
Stoj!
Ovamo. Uspjet ćeš.
-Vozi! -Evo.
Vozi, čovječe!
-Vozi! Sada desno! -Da!
-Samira je dobila ključ? -Pa nego. Nisam ja početnik.
Sad još samo da ovo upali.
Otkud ti ovaj auto?
Imam novu curu.
Takvog te volim.
Samo ih je šestorica.
Druga šestorica dolaze. Evo ih.
Skup sam, ali vrijedim.
Hajde sad.
Možeš.
U Alahovo ime, povedi me.
Slobodno?
Platit ćeš mi ovo!
Ti si htio umrijeti.
Ja hoću živjeti.
Neka te Alah prati.
Gospođo?
Prihvaćam ispriku.
Ma ne. Čujte, stvarno mi je žao.
-Da sam znao da je to vaš čovjek… -Dobro si ti to znao.
-Ponudio ti je velik novac. -Ma ne…
-Ne poštuješ me. -Gospođo.
Iskreno mi je žao. Ono je bio nesporazum…
Kraljica bez snijega.
-Tako me zovete? -Gospođo! Žao mi je, da sam znao…
Nećete još dugo, malecki.
Da sam znao…
Uspjelo je!
Slavimo!
Pjenušac!
Uzmi loptu.
-Josephe? -Ne, ja sam.
Sve je dobro prošlo. A kod vas?
Nikad nisi vidio gori promašaj.
Da, zapucao sam loptu skroz iznad gola.
Bravo, Jonase, ponosim se tobom.
Charly, baterija je pri kraju.
Moramo li krenuti?
Da. Mi smo blizu. Dođite do vrata.
-Dobro, isprobat ću ključ. -Može.
Evo.
Charly.
Zapinje.
-Ispolirao si rubove? -Polirao sam k'o lud.
Daj.
Mogu ga pomicati, ali neće se okrenuti.
Odlično je što se miče. To je jako dobro.
-Dobro. -Slušaj, uskoro ćemo doći pred vrata.
-Doći ćete i vi. -Dobro.
-Nemoj odustati. -Prekinut ću da ne trošim bateriju.
-Prestani, molim te. Živcira me! -Mama, daj meni.
Sad ga ne mogu izvući.
Znaš što bi mogao? Još jedanput ponovi kud idemo.
-Van pa desno i onda? 13 koraka? -Ne, 17.
-Točno. A onda? -Kroz predvorje.
Niza stube. Stani, pogledaj. Skreni iza ugla.
Pa 125 koraka preko tratine.
I pred vratima smo. Charly čeka i otvara ih.
Odlično.
-Odvratno je! -Koji smrad! Baš smrdi.
-Nemoj se okliznuti. -Kamo sad?
-Idi onamo. -Onamo?
-Na sredinu tunela. -Ma užas. Smrdi po govnima.
-Pazi da se ne oklizneš. -Tu, je li tako?
Tu smo.
Dobro. Budi spremna.
-Morat ćeš biti brza. -Dobro.
Dobro.
-Još deset minuta. -Nemoguće. Nešto ne valja.
Prvi je paket trebao stići.
Charly?
Razrezat ćemo ga na komadiće. I njega i njegovu obitelj.
Majku mu njegovu!
Odmakni se. Smrdi!
U govnima smo!
Sranje!
Možda su već pred vratima.
Daj da ih nazovem.
Javi se!
Charly.
Bok.
-Gdje ste? -Glupi ključ ne otvara!
-Ne okreće se, zapeo je. -Sranje.
-Ne mogu ga pomaknuti. -Slušaj, izvući ću vas ja.
Dolazim po vas.
Evo, ulazim.
-Halo? -Charly?
Charly?
Jebemti!
Sranje.
Ode baterija.
Halo?
Ulazim.
Charly dolazi po nas.
Ja ću.
Dobro.
Samo oprezno.
-Nemoj tako grubo. -Charly kaže da ključ treba ispolirati.
Dobro, ali pazi.
Što to radiš? Imaju kameru, tamo stani.
Ne znaš što je s druge strane.
-Što ako imaju stražara? -To je jedini ulaz.
A i Serge samo što nije stigao.
Stotinu dvadeset i pet koraka preko tratine do vrata. Charly čeka i otvara ih.
Dobro. Kroz predvorje.
Niza stube. Stani, pogledaj. Skreni iza ugla.
-Pa 125 koraka preko tratine. -Da.
A onda prema ulazu gdje nas čeka Charly.
I otvara nam vrata.
Dobro!
Dobro, uđi.
Ti ostani tu.
Ključ je bio moj, ja sam kriv. Ispravit ću to.
Nisi ti kriv. Tu budi.
Neću pajdaša ostaviti samog.
Ne znam što je pajdaš, valjda prijatelj. Ali žao mi je, unutra si mi beskoristan.
Ostani tu.
Čovječe!
Dođi.
Stani.
Prema vratima. Pa van.
-Što sad? -Čekaj.
Uza stube.
Dođi, idemo. Brzo!
Zar vam nije hladno?
Ovo će biti nezaboravna noć. Predosjećam to.
Pa štošta se još može izjaloviti.
Veličanstvena noć.
Dobro.
Paolo?
-Serge? -Da.
-Problem. Nijemac je nestao. -Molim?
Pripazite na njegovu obitelj i sebe. Ja stižem.
Ne!
Hajde.
-Što stojiš? Pištolj! -Ide u njihovu sobu.
U vražju mater!
-Nema ih. Uzbuna, nađite ih! -Evo.
Još samo malo.
Izlaz je ondje. Za mnom.
Trčite!
-Brzo! -Trk!
Trči!
Hajde, brže! Trči!
Brzo, hajde!
Idemo! Brže, hajde!
Zaustavite ih!
Ja sam Joseph! Bježite!
-Pa što čekate?! -Idemo!
Hajde!
Samo ravno!
Trči!
Brzo, dođi! Hajde!
-Uđite, hajde! -Upadaj!
Uđite, ja moram po Charlyja!
Moram…
-Što je? Jeste li ušli? -Sranje! Hajde!
Vozi!
Brzo!
Miruj. Izdržat ćeš?
Odlično.
Kako si?
Mama.
Ja.
Muškarac.
Stisni zube.
Žena.
Charly.
-Ne miči se. Drži ga. Mogao bi umrijeti! -Dobro sam ja!
Sranje!
Dobro. Trebam nekakvu stezaljku.
Ima li išta? Neki alat? Budi miran!
-Može ovo? -Savršeno. Imamo li upaljač?
Trebam upaljač da spalim arteriju.
Zagrij kliješta. Poslije mora odmah u bolnicu.
Miruj.
Dobro.
I sad…
Odlično. Dobro se držiš.
Markovicu.
Markovicu!
Jesu li pobjegli?
Je li mi obitelj na sigurnom?
Ne, Serge. Pusti ga.
Otvori oči.
Upoznat ću te s nekim.
Uspravite ga.
Umrijet ćeš!
Ti.
Čula sam za tebe.
Kralj si ondje gdje živiš.
A svega si se odrekao.
I otišao remetiti mir u dalekom gradu.
Mom gradu!
Samo da bi se osvetio.
To poštujem.
Moramo biti strogi.
Moramo ulijevati strah.
Ali ti nisi takav.
Je li tako?
Htio si ovamo upasti sa štakorima iz predgrađa i pištoljem.
Zar si stvarno mislio da ćeš preživjeti?
Ne.
Nisi to ni htio.
Ti želiš umrijeti.
A ti.
Kako si se ti tu našao?
Kako si to dopustio?
Imao si taj silan talent, tu silnu ljubav.
Zaslužili ste priliku da jedan drugoga ubijete.
A ja sam zaslužila to vidjeti.
Tko preživi, ide doma.
Hej! Hajde!
Probudi se!
-Probudi se. -Josephe!
Josephe.
Možeš ti to.
Josephe. Hajde.
Dobro je.
Mora u bolnicu. Ne popuštaj pritisak.
Idem po Jonasa.
Mislim da sam uspjela.
Zasad je stabilno, ali moramo u bolnicu.
Ma bit će sve dobro.
-Hajde. -Razbij ga, šefe.
Šefe, za tebe navijamo.
Počnite!
-Hajde! -Raspali ga.
Hajde, borite se!
Hassane, prestani, nema smisla!
Hassane!
Neće pustiti ni tebe ni mene.
Ubojica si i kao ubojica ćeš i umrijeti.
Pa dajte se borite!
Nastavite!
Hajde, no. Što još čekaš?
Umrijet ćemo zajedno.
Dobro.
Ili ćemo zajedno živjeti.
Slušaj. Ta žena laže.
Meni se fućka hoću li živjeti ili umrijeti.
Kao što se tebi fućkalo za mog brata.
Nisam to htio! Slušaj me!
Slušaj, Hassane!
Slušaj!
Nisam to htio.
Slušaj me sad.
Neće te pustiti.
Zajedno ćemo umrijeti.
Ili ćemo zajedno živjeti.
Vjeruj mi.
Daj da živimo.
Dosta zabave. Ubij ih.
Dobro.
Hajde!
Zaustavite ih, skočit će!
Ne!
Sranje!
-Tri-tri! -To!
I meni, obje ruke.
Ma bravo.
POKVARENJACI
TBILISI
Glava, akcija.
Pismo, idemo kući.
-Halo? -Ovdje sam.
-Da. Imaš li kuduk? -Da.
-Dobro. -Kod mene je.
Reci mi gdje si. Poslat ću vozača.
Ne.
Naći ćemo se licem u lice.
Poslat ću ti adresu i vrijeme
kad ćemo se naći.
Može.
Dobro, da.
Idemo.
Prijevod titlova: Sandra Mlađenović