Vil du ha noe å drikke før vi fortsetter? En kopp kaffe?
- En varm kakao? -"Dra til helvete."
- Det var det jeg ville si. - Nei takk.
Jeg spiller tøff, men jeg har aldri vært på en politistasjon før.
Så du vet ikke hvorfor du er her?
På den tiden trodde jeg at jeg kunne takle det.
Jeg sier jo at jeg ikke vet.
Jeg vet ikke hva du vil.
Men vi etterlot vår mor med min funksjonshemmede niese.
Så enten holder du oss i varetekt og vi får en advokat, eller så lar du oss gå.
- Jeg må på jobb. - Jaså?
Vi har sett deg på 24 News.
Du ser bra ut på TV.
Takk.
Men du har ødelagt karrieren din.
- Jeg har i det minste en. - Du hadde en.
Du hadde. Det er over nå.
Han tok ikke feil. Men det skulle liksom være en god dag.
ALARM
Jeg bor i 14. arrondissement.
Jeg sover i stua, spiser der, kler meg der,
jeg er på ferie der, uansett... Jeg lever det parisiske liv.
Huseieren min er gammel og rik. Og den største gjerrigknarken som finnes.
Han skulle fikse badet mitt for seks måneder siden.
Men han glemmer aldri når leien forfaller.
Jeg tjener 2 000 euro på småjobber og bruker 1 500 på husleie.
Alt bra, mamma?
- Det går bra, ibnati. Har du sovet godt? -Hamdullah, og du?
- Jeg tar definitivt ikke sushi til lunsj. - Selvfølgelig kommer jeg.
- Pengene som er til overs, går til mamma. - Mamma?
Jeg har en reportasje i dag. Vil du se på?
- Selvfølgelig, alltid. - Denne gangen er det viktig.
Brillene på, telefonen avslått. Bare se.
- Det var en overraskelse. - Send meg en video.
Den dagen annonserte kanalen at jeg skulle presentere
lunsjnyhetene på 24 News.
Etter år med motgang, skulle livet mitt endelig forandre seg.
Den n-te reportasjen fra ghettoen.
Jeg hadde blitt en ekspert i området. Jeg var kanalens moralske støtte.
- Hallo. - Hvor er du?
Vi venter. Vi skal straks på direkten.
Jeg ser etter opptøyene.
- Hva mener du? - Ingenting. Ingen opptøyer.
Ikke engang en kjeltring som røyker gress. Ingenting.
Vent, jeg skal vise deg.
Det er bare denne brente bilen.
Ok, det får vi til å funke.
- Hvordan? - Stå foran bilen.
- Gå. - Vil du fortsatt gjøre det?
-Gjør som jeg sier. Høyere. - Hva?
-Der? - Så vi ser den triste blokka.
Flott. Du er på lufta om to minutter. Skynd deg.
- Jeg har alltid villet bli journalist. - Faen.
Min første reportasje var på min fars bursdag.
...gratulerer, kjære pappa
Gratulerer med dagen, pappa
Hva gjør dere?
Pappa, det er bursdagen din i dag.
- Vi ville gjøre deg glad. - Vi er lei for det.
Vil du ikke blåse ut lysene? Er det på grunn av nyhetene?
Faren min ble trollbundet av nyhetene.
Beklager, nyhetene er på. Jeg gjør det etterpå.
Jeg ville på TV bare for å få oppmerksomheten hans.
- Det ble en besettelse. - Kom igjen.
Å bli den første nord-afrikanske kvinnen som presenterer nyhetene på TF1.
En arabisk Claire Chazal.
God ettermiddag.
- Du ser på dagens nyheter. - Fara!
Nå, våre toppsaker.
- Fara! - Direkte med meg selv, Fara Bentayeb.
- Fara! Moren din vil at du skal spise! - Jeg kommer!
Jeg tok dårlige jobber for å få råd til en god journalistikkskole.
Hallo.
Og jeg fikk intervju med det største mediaselskapet.
Vi har CV-en din, og vi er interessert i profilen din.
La oss være ærlige.
Vi mangler litt...
Mangfold?
Jeg var uenig i deres redaksjonelle verdier.
Men det var et første steg.
Hva med karrierevekst?
Vis hva du er god for ute i felten. Du kan bli nyhetsanker.
Åtte år senere, var jeg fortsatt i felten.
Kanalens stjerne dro, og stillingen var endelig ledig.
-God dag, alle sammen, Margot. - God dag, Philippe.
-Så, du drar. - Det var min tur til å skinne.
Og det skulle kunngjøres direkte.
Dette er min siste gang i disse nyhetene,
men fra i morgen av, tar Eglantine Galtier over.
Det stemmer.
Jeg vil savne deg, Margot.
Jeg vil savne deg også.
Jeg hadde blitt forbigått av en jente som hadde vært her i seks måneder.
Og nå, hovedsaken vår.
Akkurat idet Ramadan begynner...
Alban, visste du om dette? Hva i helvete?
- Ro deg ned. Vi snakker om det senere. - Roe meg ned?
Jeg har gått glipp av forfremmelsen to ganger. Jobben skulle vært min.
Det passer ikke nå.
Ta deg sammen. Du får den neste gang.
-Vær profesjonell. - Og nå, vår reporter, Fara Bentayeb.
Det stemmer, Philippe, jeg er ved Four Seasons-boligene
i Villiers-le-Bel, der stillheten er tilbake.
Men spenningen er høy mellom de unge og politiet.
Politiet vil komme ut til Villiers-le-Bel i kveld.
Vi kan se en brent bil bak deg.
Er det betydelige skader?
Hva er galt, Fara? Svar.
VILLIERS-LE-BEL: EN NATT MED OPPTØYER
Ja, Philippe, skadene er betydelige.
Vi har den brente bilen... og denne døde duen.
Her er sannheten om nyhetene på denne kanalen, de er falske!
Du kan ikke si dette.
Jo. Vi er ikke her for å informere det franske folk,
men for å skremme dem.
- Vi splittes! - Gå videre.
- Er det en spøk? - Vi avler hat!
- Kutt! -Vi går videre, Margot.
Gå videre? Jævler!
Og nå en merkelig nyhet. Forbruket av...
Jeg har fått nok. De kan dra til helvete.
Du er en elendig produsent!
- Rolig. - Hun ødela showet mitt!
- Det er henne. - Du er ferdig!
- Det er henne! - Ro deg ned!
Vi kan ikke slippe deg inn, Fara.
Dere har kjent meg i ti år.
- De kjenner deg ikke engang, Mamadou. - Jeg kan ikke.
- Kom igjen. - Du kan ikke.
Dette er ordre fra høyere hold.
- Fara, stopp. - Faen!
- Stopp! - Hei, kom hit!
- Mamadou, vær så snill. - Flott, de sendte prins Charles.
- Jeg vil bare snakke med dem. - Ro deg ned.
- Jeg vil bare snakke. - Stopp, Fara.
Du tenker ikke klart.
Hva skal du gjøre, tvinge dem til å gi deg jobben?
De lovet meg den. Forstår du?
Du vet at løfter ikke betyr noe her.
- De er ikke klare. Ja. - Akkurat.
De er ikke klare til å la en araber lede nyhetene.
Du gjør deg selv en bjørnetjeneste.
Jeg prøvde å glemme.
Men internett lot meg ikke.
Jeg var på et lavpunkt, men trendet på Twitter.
Takk og lov for familien min.
Når jeg er nedfor, vet de hva de skal si.
De bryr seg ikke.
For dem er du bare en arabisk jente fra ghettoen.
De vil gjøre det til en rasegreie igjen.
Ja, nettopp.
Takk, vi var ikke hatet nok!
Hvorfor gjorde du det, kjære?
Etter alle disse årene med studier,
ofrene dine...
- Hvorfor sa du ikke noe? - Mamma.
Hør her, jeg prøvde.
Ting vil ikke endre seg ved å være passiv og taus.
Jeg rotet det til.
Hvis du mistet jobben og sliter,
kom hjem, kjære.
Kom og bo hos meg.
Ja, kjære. Kjære!
Mamma, gjør noe!
Hun ydmyket oss! Folk vil fornærme oss!
-Baarakaa. Stopp. - Du kaller henne "kjære"?
La oss ikke snakke om dette i kveld.
Ikke ødelegg første dag av Ramadan.
- Ok. Vi skal slutte. - Ja, vi skal ikke si noe.
Kommer du, kjære?
Kommer du i kveld?
Ok, mamma.
Ok. Gjør det for moren din. Bare for meg.
-Ta med litt chamia. - Det skal jeg.
Og broren din tar med dadler. Glad i deg.
Kom igjen, Fara.
Pokker.
Fara, er du hjemme nå?
- Ja. - Leier du fortsatt ut garasjen din?
- Er alt i orden? - Jeg har et møte like ved deg.
Kan jeg parkere i garasjen din?
- Hvor langt unna er du? - Jeg vet ikke.
Jeg kjører så fort jeg kan. Om tre minutter, kanskje.
- Ok, vi ses. Jeg møter deg. - Ok, sees snart.
Faen.
- Takk. - Hva skjer? Hva foregår?
Ingenting.
Får jeg ikke treffe søsteren min?
- Jeg sa ikke det. - Ok.
Hei.
Ikke noe kyss?
- Det var et dårlig kyss. - Jeg har bare hatt en drittdag.
Jeg tror min dag var verre.
Jeg ba kanalen dra til helvete foran tre millioner seere.
Hvorfor gjorde du det?
De køddet med meg én gang for mye. Kom hit.
- Hva? - Kom hit.
Hvorfor så lang i maska?
Hva er det?
Jeg og Selim sto hverandre alltid nær.
- Forsvinn! - Seriøst!
Du får aldri se meg igjen!
Men vi kom nærmere hverandre etter at faren min dro.
Jeg ble hans andre mor,
mens mamma sjonglerte tre jobber.
Ikke vær sen i kveld.
- Du vet mamma. Hun spiser ikke uten oss. - Ja.
- Tar du med chamia? - Jeg har ikke tid.
Kan du gjøre det?
- Ok. - Vi ses senere.
Blir du med til Villiers-le-Bel? Vi kan gå en tur og se de faktiske opptøyene.
Ja, la oss gjøre det.
- Kom igjen, hånd i hånd. - Det er ikke saken.
- Hva er saken? - Selim.
Fara Bentayeb, Selim Zahiri. Forklar det.
- Han bruker mors navn, jeg bruker fars. - Akkurat. Hvorfor? Er de skilt?
- Min far dro. - Ikke overraskende. Det er rart.
- Hva er det med ham? - Tilbake til saken.
Hvor er broren din?
Vet 24 News at broren din har et rulleblad?
Nei, heller ikke at mamma har fibrom.
- Det visste jeg. - Kjenner du moren min?
Hun er berømt her.
- Det er din. - Faen ta deg.
- La oss holde mødrene utenfor. - Faen ta meg?
Vet du ikke hvor Selim er?
Jeg sier jo at jeg ikke vet det.
Bor han hos en venn eller kjæreste?
Jeg henger ikke med broren min. Hva vil dere med ham? Med oss?
- Har ikke søstrene dine hørt fra ham? - Nei.
Verken jeg eller søstrene mine har sett ham.
Han skulle komme på middag, som ved hver Ramadan.
Er dere ferdige med å avhøre meg?
Vær så god, mamma.
Han er nok på vei, mamma.
- Føles godt å spise. - Sakte.
- Jeg skal treffe Nour senere. - Det er familiekveld.
La dem være. De er unge.
Unge? Vennen hennes opererte rumpa.
- Hvorfor gjorde hun dette? - Hun er en sugarbaby.
Det er ikke sant.
- Hva er en sugarbaby? - En sugarbaby?
- En sugarbaby... - Det betyr bare at hun er søt.
Virkelig?
Hva er galt, Lina?
Hun ble kastet ut av skolen.
- Hvorfor sier du det? - Hva skjedde?
Når begynte du å bry deg?
Jeg skal bry meg når stavingen din blir bedre.
- Jeg så henne skrive "håper" med to P-er. - Morsomt.
- Hvor mange p-er i "håper", Imène? -Én.
- Ja! - Ja!
- Takk. Lær søsteren din. - Lær henne å skrive.
- Hun skriver som realitystjerner. - Morsomt.
- Imène kan lære deg. - Veldig morsomt.
Ja. Hva synes du?
- Det holder. Jeg stikker. - Hvorfor?
- Jeg skjønner! - Ok, gå!
- Gi dere! - Kom igjen, Lina!
Det var det jeg sa.
Noen ender alltid opp med å gråte.
- Det er ikke farlig. - Kom tilbake, Lina!
Kom hit!
Er det Selim?
Nei, mamma.
- Miskina, stakkars henne. - Ikke spis alt. Straks tilbake.
Det er ingenting igjen når du er tilbake.
- Hallo? - Hei. Føler du deg bedre?
Jeg prøver å ha en normal kveld med familien min.
- Sett deg ned. - Hvorfor det?
Kanalen vil at du skal lede nyhetene.
Utbruddet ditt gikk viralt.
24 News får så det flagrer på sosiale medier,
så det er deres måte å slukke ilden på.
Hva tenker du?
Jeg vet ikke. Og du?
Det er en jævla felle. Men det er vanskelig å si nei.
Du får 80 000 i året, en firmabil...
Du må bare holde kjeft, skjerpe deg,
droppe pisspreiket og følge redaksjonens retningslinjer. Det er alt.
Men jeg trenger svaret ditt nå.
Spis litt mer, mamma.
Jeg har allerede ringt ham.
- Så? Var det ikke det du ville? - Ring Selim etterpå.
Si at jeg sa ja.
- Ha det bra, ses senere. - Ha det.
Den første jeg ville dele dette med...
- Mamma. - ...var henne.
Produsenten min.
De vil ha meg som programleder.
Virkelig? Etter det som skjedde?
Ja. De trenger et bedre image, og det gjør vi også.
Du jobber så hardt, og hardt arbeid lønner seg alltid, kjære.
Jeg er så glad. Hør her. Ikke si det til søstrene dine.
La oss spise i fred, ok?
Bor Selim Zahiri her?
DET HAR GÅTT BRA TIL NÅ
Jeg trodde denne møkkadagen ville ende bra,
men jeg endte opp i varetekt med søstrene min.
Yasmina Bentayeb. Følg meg.
Jeg er gift og har to barn.
Hun er legemliggjøringen av det vi kaller...
- Kom igjen, kompis! - Ja, kompis.
- Jeg er ingen kompis! Jeg er moren deres! - ...den mentale byrden.
Jeg jobber på rådhuset.
Du er ubrukelig!
Har aldri vært på en politistasjon.
Souhila Bentayeb. Følg meg.
- Storesøsteren min, Souhila. - Kanskje dere kan sjekke moskéen.
Helt siden skilsmissen, har hun kun elsket Gud
og døtrene hennes, som hun oppdrar alene.
- Det er Ramadan, ingen sminke. - Jeg spiser det ikke.
Imène, familiefavoritten.
- Og Lina, den opprørske tenåringen. - Er vi ferdige?
Det er skole i morgen.
Med 100 000 følgere på TikTok, tror hun at hun er Rihanna,
- selv om hun bor i ghettoen. - Har dere lov til å avhøre meg?
- Siden jeg er mindreårig. - Hva jobber Selim med?
- Han jobber her og der. - Bilutleiefirma.
- Akkurat. - Han jobber med import og eksport.
Han jobber med import og eksport, og bilutleie.
Noen ganger, ja.
Flere spørsmål?
Her. Signer denne uttalelsen.
- Det var på tide, Columbo. - Ja.
Dra til helvete.
Vi ses snart.
Nei, de stilte bare spørsmål om Selim.
Nei, vi vet ingenting.
Alt er i orden, mamma.
- Alt er ikke i orden. - Vi kommer straks.
- Sa de noe til deg? - Nei, ingenting.
Jeg ringer en taxi.
Unnskyld meg.
Så dere ham ikke i det hele tatt i dag?
- Nei. - Hva har du imot ham?
Jeg er ikke fienden deres. Vi er på samme side.
Jeg vil finne Selim, så det ikke blir verre.
Vi ble behandlet som kriminelle, og ingen fortalte oss hvorfor.
Og hva vil bli verre?
Han kjørte på rødt lys ved en avkjørsel.
Noen kollegaer som prøvde å ta ham, blokkerte veien.
Han traff en 37 år gammel politimann.
Beklager det med kollegaen din.
Sa han det ikke?
Fordi han ringte deg kl. 17.42.
Hva handlet det om?
Han spurte hva han skulle ta med til middag.
Men hvorfor var han hos deg?
- Mobilen hans pinget nær hjemmet ditt. - Jeg vet ikke.
Kanskje han gikk en tur.
- Kanskje bilen hans ble stjålet. - Nettopp.
Kanskje det ikke var han som kjørte.
Desto større grunn for ham til å komme hit.
Ok.
Beklager, men taxien venter. Kom igjen.
Jeg kan ikke tro det.
Faen.
Gjorde han det, er det fordi han ikke hadde noe valg.
Ikke noe valg? Han involverte meg. Jeg kan ikke dras inn i dette.
- Ikke vi heller, frøken reporter. - Gi deg.
Hva skal vi gjøre?
Jeg vet ikke.
Vi vasker inni med blekemiddel, fjerner DNA-et,
og sier at noen andre kjørte, khlass!
Blekemiddel, ja. Hva med olivenolje?
Så en annen fyr parkerte hos Fara? Tenk deg om et øyeblikk.
- Det holder. - Hva gjør du?
- Jeg ringer Selim. Hva? - Om politiet mistenker ham, vil de lytte.
Men vi har ikke gjort noe.
- Hva mener du? - Jeg løy, jeg er medskyldig.
- Ikke jeg. - Nå som dere er her, er dere det også.
- Den er åpen. - Lina, ikke rør noe!
Han la igjen nøklene.
Kom hit.
Vi må flytte bilen. Finner politiet den, er jeg ferdig.
Jeg kan ikke bli. Karim og barna venter hjemme.
Det er Ramadan. Vi setter vår lit til Gud.
Bare dra hjem. Vi tar oss av dette i morgen.
Bare vær rolig.
Greit, la oss dra hjem og være rolige. Hva med bilen?
- Hva vil du vi skal gjøre? - Jeg vet ikke.
Jeg vet bare at mamma ikke ville overlevd hvis Selim havnet i fengsel.
Og det vet dere. Vi må fikse dette selv.
-"Fikse"? -"Selv"?
Vi tar bilen til Villiers-le-Bel. Vi må komme politiet i forkjøpet.
De sa det var opptøyer. Vi brenner den der.
- Hva? - Ja.
Den passer rett inn.
- Hvem ville gjort det? - Vi brenner den ikke.
Vi er ikke kjeltringer.
Ingen bil, ingen bevis.
Ingen bevis, Selim er uskyldig, og det er vi også.
Mer nytt i Paris. En politimann ble påkjørt av en bilfører
som nektet å stoppe for en sjekk nær Porte Maillot.
Da han så patruljen, gasset sjåføren på
og traff en politibetjent
som så ble kjørt til sykehuset i all hast.
Innenriksministeren som etterforskes...
Faen.
Dere kommer til å få oss arrestert med de forstoppede ansiktene.
Hva vil du vi skal gjøre, twerke?
Jeg vet ikke, snakke.
- Jeg presenterer nyhetene. - Hva?
- Seriøst? - Aldri i livet.
Jeg begynner i morgen.
- Du eier ikke skam. - Den perfekte symbolaraberen.
Hva kommer folk til å si?
At du har solgt sjela di.
Solgt sjela mi. Dere skjønner det ikke.
Kom igjen, smil.
Smil.
Start bilen.
Hva skjer?
- Kom igjen! - Den virker ikke!
- Ikke si vi er tomme for drivstoff. - Vi er tomme.
- Sjekket du ikke? -Å, jøss.
- Gjorde du? - Jeg er ikke sjåføren!
Det er ikke min bil, jeg kan ikke både kjøre og sjekke drivstoff!
- Hold kjeft! - Ikke si det!
Jeg snakker til fyren som tutet! Du er helt paranoid!
Ikke kall meg paranoid! Du gjør meg forbannet!
- Jeg er lei! - Hva?
Slutt å skrike til hverandre! Hva er poenget?
- Så hva skal vi gjøre? - Jeg vet ikke.
Vi brenner den her.
Ja, la oss grille pølser.
Har du en bedre idé? Skal vi ringe Haziz' Redningstjeneste?
- Hvor skal du? - Til badstuen.
Hun gjør meg forbannet. Jeg vil slå henne i ansiktet.
Fara!
Hva gjør du?
Fara! Vet du hvor vi er?
- Vi havner på drittprogrammet hennes. - Lina!
Ja, eller i fengsel.
- Lina. - Ja?
- Hva vil du med henne? - Så du bensinstasjonen?
- Ja. - Fyll på drivstoff.
Vent, sender du henne virkelig dit? Det er mørkt!
- Hvorfor går du ikke selv? - Vi dytter bilen.
Det går bra. Det er ingen der ute. Hva skal vi gjøre med den?
- Brenn den. Har du telefonen din? - Ja.
- Gå. - Ok.
- Lina, jeg sa ikke ja! - Jeg er straks tilbake!
Hvis noe skjer med henne, brenner jeg deg!
Dette er for jævlig.
Kom igjen.
Faen.
- Se. - Hei, søta, går det bra?
Det er stengt.
Hvordan det? Trenger du noe?
Ja. Kan dere hjelpe meg?
- Null problem. - Jeg har bare kontanter.
Selvsagt kan vi hjelpe. Ikke noe problem.
- Takk. - Kan du fylle den?
- Hun er søt. - Det tar bare et øyeblikk.
- Hva heter du? - Lina.
- Hyggelig å møte deg. - Pent navn.
- Vakkert navn. - Som henne.
- Har du Insta? - Jeg er ikke på Insta.
- Du er for pen til å ikke være det. - Takk.
La oss bare gi henne flasken.
- Takk. - Men den er ikke gratis.
Jeg har 20 euro. Her.
- Vi kan bli enige om noe. - Hva da?
- Bli med oss. - Tror dere jeg er verdt litt drivstoff?
- Kom igjen, vi sa ikke det! - Nei!
Bare gi meg den!
Ingen grunn til å bli sint. Gi meg nummeret ditt, i det minste.
Skaff deg en bedre bil.
Hva? Skaff deg en bedre rumpe!
- Ja! - Er hun seriøs?
Hun er her.
Jeg har det!
- Endelig. - Går det bra?
Takk.
- Gikk det bra? - Ja. Det gikk bra.
Dynk den godt inn.
Hva skal vi si til mamma?
Vi nevner bare politimannen.
Alt dette...
...blir mellom oss.
La oss aldri nevne det igjen.
Ok?
Det er vår hemmelighet.
En hemmelighet som kunne koste oss dyrt,
akkurat når jeg endelig kunne forbedre familiens liv.
Familien betyr alt for oss.
Uansett hva vi gjør eller sier, selv om vi krangler,
når en av oss er i trøbbel,
er alle der for å hjelpe.
Vi kan ikke noe for det. Det var sånn vi ble oppdratt.
Faen.
Han lurte oss.
Jævel.
Hei. Hva gjør dere her?
- Idiot. - Dere bor ikke her.
Stikk av før jeg banker deg.
- Jeg sier det til styret. - Du sier ingenting!
- Dra til helvete! - Ok...
Han lurte oss vel ikke?
- Hva skal vi gjøre? - La oss komme oss vekk.
Jævel.
Jeg må leve med det faktum...
...at vi er i denne situasjonen
på grunn av meg.
God ettermiddag, jeg er Fara Bentayeb. Klokken er 13.00. Her er overskriftene.
DET HAR GÅTT BRA TIL NÅ
Tekst: André H. Beisland