‎Vrei ceva de băut înainte să continuăm? ‎O cafeluță?
‎- O ciocolată caldă? ‎- „Du-te naibii!”
‎- Asta voiam să spun. ‎- Nu, mulțumesc.
‎Fac pe dura, dar n-am mai fost niciodată într-o secție de poliție.
‎Deci nu știi de ce ești aici?
‎În acel moment, credeam că mă descurc.
‎Îți tot spun că nu știu.
‎Nu știu ce vreți.
‎Dar am lăsat-o pe mama neliniștită ‎cu nepoata mea cu handicap.
‎Ori ne arestezi și apelăm la un avocat, ‎ori ne lași să plecăm.
‎- Trebuie să merg la muncă. ‎- Serios?
‎Te-am văzut la Știri 24.
‎Arăți bine la televizor.
‎Mersi!
‎Dar ți-ai distrus cariera.
‎- Măcar eu am una. ‎- Ai avut una.
‎Ai avut. Acum s-a terminat.
‎Nu se înșela. Trebuia să fie o zi bună, totuși.
‎ALARMĂ
‎Locuiesc în arondismentul 14.
‎Dorm în sufragerie, mănânc acolo, mă îmbrac acolo,
‎îmi fac vacanța acolo... Duc o viață pariziană veritabilă.
‎Proprietarul meu e bătrân și bogat. Și e cel mai mare zgârcit.
‎Trebuia să-mi repare baia acum șase luni.
‎Dar nu uită niciodată când trebuie să plătesc chiria.
‎Fac 2.000 de euro lucrând pe proiecte și dau 1.500 pe chirie.
‎Ce faci, mamă?
‎- Sunt bine,‎ ibnati. ‎Ai dormit bine? ‎- Hamdullah,‎ tu?
‎- Sigur nu mănânc sushi la prânz. ‎- Sigur că vin.
‎- Și toți banii în plus sunt pentru mama. ‎- Mama?
‎Am un reportaj astăzi. Te uiți?
‎- Sigur, mereu mă uit. ‎- De data asta e important.
‎Pui ochelarii, telefonul închis. Uită-te!
‎- Era o surpriză. - Trimite-mi un clip!
‎În acea zi, canalul anunța că eu voi prezenta
‎ Știri 24 la prânz.
‎După ani de greutăți, viața mea urma să se schimbe.
‎A nu știu câta poveste din ghetou.
‎Devenisem o expertă a cartierului. Eu eram suportul moral al televiziunii.
‎- Alo? ‎- Unde ești?
‎Te așteptăm. Intrăm în direct.
‎Îți caut revolta.
‎- Cum adică revolta mea? ‎- Nu e nimic. Nicio revoltă.
‎Nici măcar un golan care fumează iarbă. Nimic.
‎Stai să-ți arăt.
‎E doar mașina asta arsă.
‎Bine, ne putem descurca cu asta.
‎- Cum? ‎- Stai în fața mașinii!
‎- Haide! ‎- Tot mai vrei s-o faci?
‎- Fă ce-ți spun! Mai sus. ‎- Ce?
‎- Acolo? ‎- Să vedem blocul ăla trist.
‎Grozav. Intri în direct în două minute. Grăbește-te!
‎- Mereu mi-am dorit să fiu jurnalistă. ‎- Rahat!
‎Primul articol a fost de ziua tatălui meu.
‎- ...mulți ani, tati ‎- ...mulți ani, tati
‎- La mulți ani, tati! ‎- La mulți ani, tati!
‎Ce faceți?
‎Tati, azi e ziua ta.
‎- Am vrut să te facem fericit. ‎- Ne pare rău.
‎Nu vrei să sufli în lumânări? ‎Din cauza știrilor?
‎Tata era fascinat de știri.
‎Îmi pare rău, sunt știrile acum. ‎O fac după.
‎Voiam să apar la TV, doar ca să-i atrag atenția.
‎- A devenit o obsesie. ‎- Haide!
‎Să fiu prima femeie nord-africană care prezintă știrile la TF1.
‎O Claire Chazal arabă.
‎Bună ziua!
‎- Urmăriți știrile zilei. ‎- Fara!
‎Și acum, știrile zilei.
‎- Fara! ‎- În direct cu mine însămi, Fara Bentayeb.
‎- Fara! Te cheamă mama la masă! ‎- Vin!
‎Am avut slujbe de rahat ca să-mi permit o școală bună de jurnalism.
‎Bună!
‎Și am avut un interviu cu cel mai mare grup media.
‎Avem CV-ul tău și suntem interesați de profilul tău.
‎Să fim sinceri.
‎Ne lipsește un pic de...
‎Diversitate?
‎Nu sunt de acord cu valorile lor editoriale.
‎Dar a fost un prim pas.
‎Și dezvoltarea carierei?
‎Dovedește ce poți pe teren! ‎Ai putea deveni prezentatoare.
‎Opt ani mai târziu, eram încă pe teren.
‎Vedeta canalului pleca, iar postul era, în sfârșit, liber.
‎- Bună ziua tuturor, Margot! - Bună, Philippe!
‎- Deci pleci. - Era vremea mea să strălucesc.
‎Și urma să fie anunțat live.
‎E ultima oară când prezint această emisiune,
‎dar de mâine, va fi preluată de Eglantine Galtier.
‎Așa e.
‎Îmi va fi dor de tine, Margot.
‎Și mie de tine.
‎Am fost sărită pentru o tipă care e aici de șase luni.
‎Și acum, știrea principală.
‎Chiar când începe Ramadanul...
‎Alban, știai de asta? Ce naiba?
‎- Calmează-te! Vorbim mai târziu. ‎- Să mă calmez?
‎Am ratat promovarea asta de două ori. ‎Postul trebuia să fie al meu.
‎Nu e momentul.
‎Adună-te! Vei reuși data viitoare.
‎- Fii profesionistă! - Acum, reportera noastră, Fara Bentayeb.
‎Da, Philippe, sunt la locuințele sociale Patru Anotimpuri
‎din Villiers-le-Bel, unde a revenit calmul.
‎Dar tensiunea rămâne mare între tineri și forțele de poliție.
‎În seara asta, forțele de ordine vor fi trimise la Villiers-le-Bel.
‎Da, vedem un vehicul ars în spatele tău.
‎Sunt daune semnificative?
‎Ce e, Fara? Răspunde!
‎VILLIERS-LE-BEL: ‎O NOAPTE DE REVOLTE
‎Da, Philippe, daunele sunt semnificative.
‎Avem această mașină arsă și acest porumbel mort.
‎Iată adevărul despre știrile de pe acest canal, sunt false!
‎Nu poți spune asta.
‎Ba da, pot. Nu suntem aici să informăm francezii,
‎ci să-i speriem.
‎- Divizăm! - Continuăm.
‎- E o glumă? - Propagăm ură!
‎- Tăiați! ‎- Să trecem mai departe, Margot!
‎Mai departe? Ticăloșii!
‎Și acum, o știre neobișnuită. Consumul de...
‎Am terminat. Să se ducă dracului!
‎Ești un regizor de doi bani!
‎- Calm! ‎- Mi-a stricat emisiunea!
‎- Ea e. ‎- Ești terminat!
‎- Ea e! ‎- Calmează-te!
‎Nu te putem lăsa să intri, Fara.
‎Mă cunoști de zece ani.
‎- Ei nici măcar nu te știu, Mamadou. ‎- Da, dar nu pot.
‎- Haide! ‎- Nu poți.
‎Ordine de la șefi.
‎- Fara, oprește-te! ‎- La naiba!
‎- Oprește-te! ‎- Hei, vino aici!
‎- Te rog! ‎- Super, l-au trimis pe prințul Charles.
‎- Vreau doar să vorbesc cu ei. ‎- Calmează-te!
‎- Vreau doar să vorbesc. ‎- Oprește-te, Fara!
‎Nu gândești limpede.
‎Ce-o să faci, ‎o să-i forțezi să-ți dea postul?
‎Mi l-au promis. Înțelegi?
‎Știi că promisiunile ‎nu înseamnă nimic aici.
‎- Nu sunt pregătiți. Da. ‎- Corect.
‎Nu-s pregătiți ‎pentru o prezentatoare arabă la știri.
‎Îți faci un deserviciu.
‎Încercam să uit.
‎Dar internetul nu m-a lăsat.
‎Eram la pământ, dar eram pe val pe Twitter.
‎Slavă Domnului pentru familia mea!
‎Când sunt tristă, familia mea știe ce să spună.
‎Lor nu le pasă.
‎Pentru ei, ‎ești doar o arăboaică din ghetou.
‎O vor face iar să fie o chestie despre rasă.
‎Da, exact.
‎Mersi, nu eram destul de detestați!
‎De ce ai făcut asta, dragă?
‎După toți acești ani de studii,
‎...sacrificiile tale...
‎- N-ai spus nimic, de ce? ‎- Mamă!
‎Ascultă! Am încercat.
‎Lucrurile nu se schimbă ‎dacă taci și nu faci nimic.
‎Scuze, am greșit!
‎Dacă ți-ai pierdut slujba și ți-e greu,
‎te rog să vii acasă, dragă.
‎Vino să locuiești cu mine!
‎Da, dragă. Dragă!
‎Mamă, fă ceva!
‎Ne-a umilit! Oamenii ne vor insulta!
‎- Baarakaa! ‎Gata! ‎- Și tu îi spui „dragă”?
‎Să nu vorbim despre asta în seara asta.
‎Nu strica prima zi de Ramadan!
‎- Bine. Ne oprim. ‎- Da, nu spunem nimic.
‎Vii, dragă?
‎Vii diseară?
‎Bine, mamă.
‎Bine. Fă-o pentru mama ta! ‎Doar pentru mine.
‎- Adu niște‎ chamia! ‎- Sigur.
‎Iar fratele tău va aduce curmale. Te iubesc!
‎Haide, Fara!
‎La naiba!
‎Fara, ești acasă acum?
‎- Da. ‎- Mai închiriezi garajul?
‎- E totul în regulă? ‎- Am o întâlnire aproape de casa ta.
‎Pot parca în garajul tău?
‎- Cât de departe ești? ‎- Nu știu.
‎Merg cât pot de repede. ‎În trei minute, poate.
‎- Bine, ne vedem. Ne vedem. ‎- Bine, pe curând!
‎Rahat!
‎- Mersi! ‎- Ce e? Ce se întâmplă?
‎Nimic.
‎Nu am voie să-mi văd sora?
‎- N-am zis asta. ‎- Bine.
‎Hei!
‎Nu mă pupi?
‎- Ce sărut de rahat! ‎- Am avut o zi de rahat.
‎Cred că ziua mea a fost mai rea.
‎Am dat dracului postul TV ‎în fața a trei milioane de telespectatori.
‎De ce ai făcut asta?
‎Și-au bătut joc de mine ‎de prea multe ori. Vino aici!
‎- Ce? ‎- Vino aici!
‎Ce-i cu fața asta?
‎Ce e?
‎Am fost mereu apropiată de Selim.
‎- Pleacă! ‎- Serios!
‎N-o să mă mai vezi niciodată!
‎Ne-am apropiat și mai mult după ce a plecat tata.
‎Eu am devenit a doua lui mamă,
‎în timp ce mama jongla cu trei slujbe.
‎Să nu întârzii diseară!
‎- Știi cum e mama. Nu mănâncă fără noi. ‎- Da.
‎- Aduci tu ‎chamia? ‎- Nu am timp.
‎Aduci tu, te rog?
‎- Bine. ‎- Ne vedem mai târziu.
‎Vii cu mine la Villiers-le-Bel? ‎Ne putem plimba, să vedem revoltele reale.
‎Sigur, să mergem!
‎- Haide, ne ținem de mână. ‎- Nu ăsta e subiectul.
‎- Care e subiectul? ‎- Selim.
‎Fara Bentayeb, Selim Zahiri. ‎Explică-mi.
‎- Folosește numele mamei, eu, pe al tatei. ‎- Da. De ce? Sunt divorțați?
‎- Tata a plecat. ‎- Nu mă mir. E ciudat.
‎- Ce-i cu el? ‎- Să revenim la subiect.
‎Unde e fratele tău?
‎Știri 24 știe că fratele tău are cazier?
‎Nu, nici că mama are fibrom.
‎- Știam asta. ‎- O cunoști pe mama?
‎E celebră pe aici.
‎- A ta este. ‎- Du-te-n mă-ta!
‎- Nu le amesteca pe mame! ‎- Eu să mă duc?
‎Nu știi unde e Selim?
‎Îți tot spun că nu știu.
‎Stă la vreun prieten sau la vreo iubită?
‎Nu umblu cu fratele meu. ‎Ce vrei de la el? De la noi?
‎- Surorile tale n-au vești de la el? ‎- Nu.
‎Nici eu, nici surorile mele nu l-am văzut.
‎Trebuia să vină la cină, ca de fiecare Ramadan.
‎Ai terminat cu întrebările?
‎Poftim, mamă.
‎Ar trebui să fie pe drum, mamă.
‎- E bine să mănânci. ‎- Încet.
‎- Mă văd cu Nour mai târziu. ‎- Nu. E o seară în familie.
‎Lasă-le în pace! Sunt tinere.
‎Tinere? Prietena ei și-a făcut ‎operație la fund.
‎- De ce a făcut asta? ‎- E mândruță.
‎Nu e adevărat.
‎- Ce e o mândruță? ‎- O mândruță?
‎- O mândruță... ‎- Înseamnă că e drăguță.
‎Serios?
‎Ce e, Lina?
‎Au exmatriculat-o de la liceu.
‎- De ce îi spui? ‎- Ce s-a întâmplat?
‎De când îți pasă?
‎O să-mi pese când o să scrii mai bine.
‎- Am văzut-o scriind „sper” cu doi de „p”. ‎- Amuzant.
‎- Câți de „p” are „sper”, Imène? ‎- Unu.
‎- Da! ‎- Da!
‎- Mersi! Învaț-o pe sora ta! ‎- Învaț-o să scrie!
‎- Scrie ca vedetele de reality-show. ‎- Hazliu.
‎- Te învață Imène. ‎- Foarte amuzant.
‎Da. Ce părere ai?
‎- Gata. Am plecat. ‎- De ce?
‎- Mă descurc! ‎- Bine, du-te!
‎- Mai lasă-mă! ‎- Haide, Lina!
‎Ți-am spus eu.
‎Mereu cineva ajunge să plângă.
‎- Nu e mare lucru. ‎- Vino înapoi, Lina!
‎Vino aici!
‎E Selim?
‎Nu, mamă.
‎- Miskina,‎ biata de ea. ‎- Nu mâncați tot! Mă întorc imediat.
‎Nu va mai rămâne nimic când te întorci.
‎- Alo? ‎- Bună! Te simți mai bine?
‎Încerc să am o seară normală cu familia.
‎- Așază-te! ‎- De ce?
‎Canalul vrea să prezinți știrile.
‎Ieșirea ta a devenit virală.
‎Știri 24 e foarte criticat ‎pe rețelele de socializare
‎și ăsta e modul lor de a calma situația.
‎Ce părere ai?
‎Nu știu. Tu?
‎E o capcană. Dar e greu să refuzi.
‎Primești 80 de mii pe an, ‎o mașină de serviciu...
‎Trebuie doar să taci, să te porți frumos,
‎să termini cu prostiile și să urmezi politica editorială. Atât.
‎Dar am nevoie de răspunsul tău acum.
‎Mai mănâncă puțin, mamă!
‎L-am sunat deja.
‎- Și? Nu asta voiai? ‎- Sună-l pe Selim după aceea!
‎Zi-le că am acceptat.
‎- Ai grijă, ne vedem mai târziu. ‎- Pa!
‎Prima persoană cu care am vrut să împărtășesc asta...
‎- Mamă! ‎- ...a fost ea.
‎Cu redactorul-șef.
‎Vor să prezint știrile.
‎Serios? În ciuda celor întâmplate?
‎Da. Au nevoie de o imagine mai bună, ‎la fel ca noi.
‎Muncești din greu ‎și munca dă roade, scumpo.
‎Sunt atât de fericită!
‎Sunt atât de fericită. Ascultă! ‎Nu le spune surorilor tale!
‎Să mâncăm în liniște, bine?
‎Selim Zahiri locuiește aici?
‎APĂ NU SE FACE
‎Credeam că ziua asta de rahat se va termina cu bine,
‎dar am ajuns în arest cu sora mea.
‎Yasmina Bentayeb! Urmați-mă, vă rog!
‎Sunt căsătorită și am doi copii.
‎Ea e întruchiparea a ceea ce numim...
‎- Haide, frate! ‎- Da, frate.
‎- Nu sunt fratele tău! Sunt mama ta! ‎- ...încărcare psihică.
‎Lucrez la primărie.
‎Nu ești bună de nimic!
‎N-am mai fost la poliție.
‎Souhila Bentayeb! Urmați-mă, vă rog!
‎- Sora mea mai mare, Souhila. ‎- Încercați la moschee!
‎De când a divorțat, îl iubește doar pe Dumnezeu
‎și pe fiicele ei, pe care le crește singură.
‎- E Ramadanul, fără machiaj! ‎- Nu mănânc.
‎Imène, preferata familiei.
‎- Și Lina, adolescenta rebelă. ‎- Am terminat?
‎Mâine am școală.
‎Cu 100.000 de urmăritori pe TikTok, se crede Rihanna,
‎- ...deși locuiește în cartier. ‎- Ai voie să mă interoghezi?
‎- Pentru că sunt minoră. ‎- Cu ce se ocupă Selim?
‎- Lucrează pe ici, pe colo. ‎- Închirieri de mașini.
‎- Da. ‎- Se ocupă cu import-export.
‎Lucrează în import-export ‎și închiriază mașini.
‎Uneori, da.
‎Alte întrebări?
‎Poftim! Semnează declarația asta!
‎- Era și timpul, Columbo. ‎- Da.
‎Du-te naibii!
‎Pe curând!
‎Nu, au pus doar întrebări despre Selim.
‎Nu, nu știm nimic.
‎Totul e bine, mamă.
‎- Nu e totul bine. ‎- Venim imediat.
‎- Ți-au spus ceva? ‎- Nu, nimic.
‎Chem un taxi.
‎Mă scuzați!
‎Nu l-ați văzut deloc azi?
‎- Nu. ‎- Ce ai cu el?
‎Nu sunt dușmanul tău. ‎Suntem în aceeași tabără.
‎Vreau să-l găsesc pe Selim, ‎până nu ajunge mai rău.
‎Am fost tratate ca niște infractoare ‎și nimeni nu ne-a spus de ce.
‎Ce ar putea fi mai rău?
‎A trecut pe roșu la o ieșire.
‎Niște colegi care încercau ‎să-l prindă i-au blocat drumul.
‎A lovit un polițist de 37 de ani.
‎Îmi pare rău pentru colegul tău.
‎Nu ți-a spus?
‎Pentru că te-a sunat la 17:42.
‎Despre ce ați vorbit?
‎M-a sunat să întrebe ce să aducă la cină.
‎Dar de ce era lângă casa ta?
‎- Telefonul lui era lângă clădirea ta. ‎- Nu știu.
‎Poate se plimba.
‎- Poate i s-a furat mașina. ‎- Exact.
‎Poate că nu el conducea.
‎Un motiv în plus să intre.
‎Bine.
‎Scuze, ne așteaptă taxiul. Să mergem!
‎Nu pot să cred.
‎Rahat!
‎Dacă a făcut asta, ‎înseamnă că n-a avut de ales.
‎N-a avut de ales? M-a implicat. ‎Nu pot fi implicată în asta.
‎- Nici noi, domnișoară reporter. ‎- Mai lasă-mă!
‎Ce facem?
‎Nu știu.
‎Curățăm înăuntru cu înălbitor, ‎îndepărtăm ADN-ul
‎și spunem că a condus altcineva, ‎khlass!
‎Corect, înălbitor. Și ulei de măsline?
‎Deci alt tip ar fi parcat la Fara? ‎Gândește-te puțin!
‎- Gata! ‎- Ce faci?
‎- Îl sun pe Selim. Ce? ‎- Dacă poliția îl suspectează, va asculta.
‎Dar noi n-am făcut nimic.
‎- Cum adică? ‎- Am mințit, sunt complice.
‎- Eu, nu. ‎- Acum, că ești aici, ești și tu.
‎- E deschisă. ‎- Lina, nu atinge nimic!
‎A lăsat cheile.
‎Vino aici!
‎Trebuie să mutăm mașina. ‎Dacă o găsesc polițiștii, sunt terminată.
‎Nu pot rămâne. ‎Karim și copiii așteaptă acasă.
‎E Ramadanul. Să ne încredem în Dumnezeu.
‎Du-te acasă! Ne ocupăm mâine de asta.
‎Rămâneți calme!
‎Sigur, mergem acasă și stăm calme. ‎Și mașina?
‎- Ce vrei să facem? ‎- Nu știu.
‎Ceea ce știu e că mama n-ar supraviețui ‎dacă Selim e închis.
‎Și voi știți asta. ‎Trebuie să rezolvăm asta noi singure.
‎- „S-o rezolvăm”? ‎- „Noi singure”?
‎Vom duce mașina la Villiers-le-Bel. ‎Îi batem pe polițiști cu propriile arme.
‎Au zis că au loc revolte. ‎Îi dăm foc acolo.
‎- Ce? ‎- Da.
‎O să se potrivească.
‎- Cine ar face asta? ‎- Nu-i dăm foc.
‎Nu suntem golani.
‎Fără mașină, fără probe.
‎Fără probe, ‎Selim e nevinovat, la fel și noi.
‎În Paris, un polițist a fost lovit de un șofer care a refuzat
‎să oprească la un control lângă Porte Maillot.
‎Când a văzut patrula, șoferul a accelerat,
‎lovind un polițist
‎care a fost dus de urgență la spital.
‎Ministrul de interne este investigat...
‎Rahat!
‎O să fim arestate din cauza ‎fețelor voastre de constipate.
‎Ce vrei să facem, să dăm din fund?
‎Nu știu, să vorbim.
‎- Eu prezint știrile. ‎- Ce?
‎- Serios? ‎- Nu se poate.
‎Încep de mâine.
‎- N-ai pic de rușine. ‎- Arăboaica perfectă.
‎Ce va spune lumea?
‎Că ești o trădătoare.
‎O trădătoare. Nu înțelegeți.
‎Haideți, zâmbiți!
‎Zâmbiți!
‎Pornește mașina!
‎Ce se întâmplă?
‎- Haide, să mergem! ‎- Nu merge!
‎- Nu-mi zice că nu mai e benzină! ‎- Nu mai e benzină.
‎- N-ai verificat? ‎- Vai de mine!
‎- Tu ai verificat? ‎- Nu eu conduc!
‎Nu e mașina mea, nu pot să conduc ‎și să verific combustibilul!
‎- Taci! ‎- Nu-mi spune să tac!
‎Vorbesc cu tipul care a claxonat! ‎Ești complet paranoică!
‎Nu mă face paranoică! Mă enervezi!
‎- M-am săturat! ‎- Ce?
‎Nu mai țipați una la alta! Ce rost are?
‎- Și ce facem? ‎- Nu știu.
‎Să-i dăm foc aici!
‎Da, să facem un grătar ‎și să frigem cârnați.
‎Ai o idee mai bună? ‎Să sunăm la Haziz Tractări?
‎- Unde te duci? ‎- La saună.
‎Mă scoate din sărite. ‎Îmi vine s-o pocnesc.
‎Fara!
‎Ce faci?
‎Fara! Știi măcar unde suntem?
‎- O să ajungem în emisiunea ei de rahat. ‎- Lina!
‎Da, sau la închisoare.
‎- Lina! ‎- Da?
‎- Ce vrei de la ea? ‎- Ai văzut benzinăria?
‎- Da. ‎- Du-te și ia benzină!
‎Chiar o trimiți acolo? E întuneric!
‎- De ce nu te duci tu? ‎- Noi împingem mașina.
‎E în regulă. Nu e nimeni acolo. ‎Și ce facem cu ea?
‎- O ardem. Ai telefonul la tine? ‎- Da.
‎- Du-te! ‎- Bine.
‎- Lina, n-am fost de acord! ‎- Mă întorc imediat!
‎Dacă pățește ceva, îți dau foc ție!
‎E o nebunie!
‎Haide!
‎Rahat!
‎- Uite! ‎- Hei, fato, ești bine?
‎E închis.
‎De ce? Ai nevoie de ceva?
‎Da. Mă poți ajuta, te rog?
‎- Nicio problemă. ‎- Am doar bani gheață.
‎Sigur că te putem ajuta. Nicio problemă.
‎- Mersi. ‎- Poți să umpli asta?
‎- E drăguță. ‎- Nu durează mult.
‎- Cum te cheamă? ‎- Lina
‎- Îmi pare bine. ‎- Ce nume frumos!
‎- Frumos nume. ‎- Ca ea.
‎- Ai Instagram? ‎- Nu am Instagram.
‎- Ești prea frumoasă ca să n-ai. ‎- Mersi.
‎Hai să-i dăm sticla!
‎- Mersi! ‎- Dar nu e gratis.
‎Am 20 de euro. Poftim!
‎- Găsim noi o soluție. ‎- Ce?
‎- Vino cu noi! ‎- Crezi că valorez cât sticla de benzină?
‎- Haide, n-am spus asta! ‎- Nu!
‎Dă-mi aia!
‎Nu te enerva! Măcar dă-mi numărul tău!
‎Ia-ți o mașină mai bună.
‎Ce? Ia-ți tu un fund mai bun!
‎- Da! ‎- Vorbește serios?
‎E aici.
‎Am reușit!
‎- În sfârșit! ‎- Ești bine?
‎Mulțumesc!
‎- A mers bine? ‎- Da. A mers bine.
‎Stropește-o bine!
‎Ce-i spunem mamei?
‎Îi spunem doar de polițist.
‎Toate astea...
‎rămân între noi.
‎Să nu mai vorbim despre asta.
‎Bine?
‎E secretul nostru.
‎Un secret care ne-ar putea costa scump,
‎acum când aș putea îmbunătăți viața familiei mele.
‎Familia e totul pentru noi.
‎Orice facem sau spunem, chiar dacă ne certăm,
‎când unul dintre noi are probleme,
‎toți îl ajută.
‎N-avem ce face. Așa am fost crescuți.
‎Rahat!
‎Ne-a tras-o.
‎Nenorocitul!
‎Hei! Ce căutați aici?
‎- Idiotule! ‎- Nu locuiți aici.
‎Cară-te sau te nenorocesc!
‎- Voi raporta la asociație. ‎- Nu spui nimic!
‎- Du-te dracului! ‎- Bine.
‎Nu ne-a tras-o, nu?
‎- Ce facem? ‎- Să plecăm de aici.
‎Nenorocitul!
‎Trebuie să trăiesc cu gândul...
‎că suntem în situația asta
‎din cauza mea.
‎Bună ziua, sunt Fara Bentayeb. ‎E ora 13:00. Iată titlurile zilei!
‎APĂ NU SE FACE
‎Subtitrarea: Alin Irimia