Вип'єте чогось, перш ніж продовжимо? Чашечку кави?
-Гарячого шоколаду? -«Пішов ти».
-Ось що я хотіла сказати. -Ні, дякую.
Я вдаю круту, хоча насправді ще не бувала у відділку.
То ви не знаєте, чому ви тут?
Тоді мені ще здавалося, що я впораюся.
Кажу вам, я не знаю.
Я не знаю, що вам потрібно.
Я залишила схвильовану маму з племінницею з інвалідністю.
Тому або заарештуйте нас, або відпустіть.
-Мені треба на роботу. -Та невже?
Ми бачили вас по 24 News.
Камера вас любить.
Дякую.
Але ви зруйнували свою кар'єру.
-Зате вона в мене є. -Була.
Була. Вона закінчилася.
Він казав правду. Хоча день мав бути хороший.
БУДИЛЬНИК
Я живу в 14-му районі.
Я сплю у вітальні, їм у вітальні, вдягаюся,
відпочиваю... Живу життям парижанки.
Мій орендодавець старий і при грошах. А ще — справжній скнара.
Він мав полагодити мою ванну пів року тому.
Зате ніколи не забуває, коли я маю заплатити.
Я заробляю 2000 євро і 1500 віддаю за квартиру.
Як ти там, мам?
-Усе добре, ібнаті. Виспалася? -Амдулла, а ти?
-Суші на обід я не їм. -Звісно, прийду.
-Усі зайві гроші — для мами. -Мам?
У мене сьогодні репортаж. Подивишся?
-Звісно, я завжди дивлюся. -Цей важливий.
Вдягни окуляри, вимкни телефон. Подивися.
-Це несподіванка. -Надішли мені відео.
Того дня канал мав оголосити, що я вестиму
обідні новини 24 News.
Після довгих років скрути моє життя мало змінитися.
Черговий сюжет про погані райони.
Я вже собаку на цьому з'їла. Я — моральна опора каналу.
-Алло. -Ти де?
Ми чекаємо. Ефір от-от почнеться.
Шукаю ваші заворушення.
-Тобто наші заворушення? -Тут пусто.
Навіть траву ніхто не курить. Нічого.
Зараз покажу.
Лише спалена машина.
Добре, підходить.
-Тобто? -Стань перед машиною.
-Нумо. -Усе одно знімаємо?
-Роби що кажуть. Вище. -Що?
-Так? -Захопи занедбаний будинок.
Супер. Ефір через дві хвилини. Поквапся.
-Я завжди хотіла бути журналісткою. -Чорт.
Перший репортаж зняла на день народження тата.
- ...народження тебе, тату - ...народження тебе, тату
-З днем народження тебе, тату -З днем народження тебе, тату
Що ви робите?
Тату, сьогодні твій день народження.
-Ми хотіли тебе потішити. -Вибач.
Не задуєш свічки? Через новини?
Тато просто обожнював новини.
Вибачте, почалися новини. Потім задую.
Я хотіла потрапити на екран, щоб він звернув увагу.
-Я стала одержимою. -Та ну.
Стати першою північноафриканкою, яка вестиме новини на TF1.
Арабською Клер Шазаль.
Вітаю, пані та панове.
-Ви дивитеся щоденні новини. -Фаро!
Про головні події.
-Фаро! -З вами в ефірі Фара Бентаєб.
-Фаро! Мама кличе їсти! -Уже йду!
Бралася за найгіршу роботу, щоб вивчитися на журналістку.
Вітаю.
І мене запросили на співбесіду у великій медіагрупі.
Ми отримали ваше резюме, і воно дуже нас зацікавило.
Скажемо відверто.
Нам трохи бракує...
Різноманіття?
Я гидувала їхніми випусковими цінностями.
Але це був перший крок.
Який тут кар'єрний ріст?
Покажіть себе в репортажах. Зможете стати ведучою.
Минуло вісім років, а я досі веду репортажі.
Зірка каналу йшла з посади, і нарешті з'явилася вакансія.
-Усім доброго дня. Марґо. -Вітаю, Філіпе.
-Ти покидаєш нас. -Настав мій зірковий час.
І це мали оголосити в ефірі.
Я востаннє веду цей випуск новин
але від завтра його вестиме Еґлантін Ґалтьє.
Саме так.
Я сумуватиму за тобою.
І я за тобою.
Мене проміняли на якусь дівку, яка працює тут пів року.
А тепер — головний репортаж.
З початком Рамадану...
Албане, ти знав? Якого біса?
-Спокійно. Поговоримо пізніше. -Спокійно?
Мене двічі не підвищили. Це місце мала зайняти я.
Не зараз.
Зберися. Підвищать наступного разу.
-Поводься професійно. -Слово нашій репортерці, Фарі Бентаєб.
Так, Філіпе. Я стою поблизу соціального житла
у Вільє-ле-Бель, де знову панує спокій.
Але напруга між молоддю та поліцією не спадає.
Сьогодні у Вільє-ле-Бель прибуде додаткова поліція.
Так, ми бачимо позаду вас згорілу машину.
Завдано значної шкоди?
Фаро, у чому річ? Відповідай.
ВІЛЬЄ-ЛЕ-БЕЛЬ: НІЧ ЗАВОРУШЕНЬ
Так, Філіпе, шкода значна.
Тут не лише згоріла машина, а й мертвий голуб.
Така правда про новини на цьому каналі. Вони несправжні!
Не кажіть так.
Я скажу. Ми не інформуємо французів,
а залякуємо їх.
-Ми розділяємо! -Далі.
-Це жарт? -Сіємо ненависть!
-Кінець! -Далі, Марґо.
Далі? Покидьки!
А тепер цікава новина про споживання...
З мене досить. Хай ідуть до біса.
Який з тебе режисер?
-Спокійно. -Вона все зіпсувала!
-Ось вона. -Це кінець!
-Ось вона! -Спокійно.
Ми не можемо тебе впустити.
Ти знаєш мене вже десять років.
-Мамаду, вони тебе навіть не знають. -Усе одно.
-Годі. -Не можна.
Такі накази начальства.
-Фаро, годі. -Чорт забирай!
-Стій! -Агов!
-Мамаду, прошу. -Чудово, послали принца Чарльза.
-Я просто хочу поговорити. -Заспокойся.
-Просто поговорю. -Годі, Фаро.
Ти зараз не при тямі.
Що ти зробиш? Змусиш їх віддати посаду тобі?
Вони пообіцяли її мені, розумієш?
Ти ж знаєш, обіцянок тут не цінують.
-Вони не готові. Так. -Ясно.
Вони не готові, щоб новини вела арабка.
Ти сама собі шкодиш.
Я хотіла забути.
Але інтернет не дозволяв.
Я впала на дно, але вийшла в тренди твітера.
На щастя, мої рідні поруч.
Коли мені сумно, вони завжди знають, що сказати.
Їм просто начхати.
Для них ти лише якась арабка з соцрайонів.
Вони знову зведуть усе до раси.
Ага, точно.
Дякую, а то нас замало ненавиділи!
Навіщо ти це зробила, cонечко?
Стільки років училася.
Стільки жертвувала...
-Чому ти нічого не сказала? -Мам.
Послухайте, я намагалася.
Нічого не зміниться, якщо сидіти склавши руки.
Вибачте, я налажала.
Якщо тебе звільнили і справи кепські,
будь ласка, сонце, їдь додому.
Живи зі мною.
Так, сонечко. Сонечко!
Мамо, зроби щось!
Вона принизила нас! Нас цькуватимуть!
-Баараке. Годі. -Ти звеш її сонечком?
Не говорімо про це сьогодні.
Не псуйте перший день Рамадану.
-Добре. Ми мовчатимемо. -Так, нічого не скажемо.
Сонечко, ти приїдеш?
Прийдеш сьогодні?
Добре, мамо.
Добре. Зроби це для своєї мами. Для мене.
-Принеси шамію. -Принесу.
А твій брат принесе фініки. Люблю тебе.
Фаро, відповідай.
Чорт.
Фаро, ти зараз удома?
-Ага. -Ти ще орендуєш гараж?
-Щось сталося? -У мене зустріч біля твого дому.
Можна стати у твоєму гаражі?
-Коли будеш? -Не знаю.
Їду на повній швидкості. За хвилини три буду.
-Добре, я тебе зустріну. -Гаразд, до зустрічі.
Чорт.
-Дякую. -У чому річ? Що сталося?
Нічого.
Мені не можна побачитися з сестрою?
-Я такого не казала. -Добре.
Агов.
А цьом?
-Якийсь геть кепський цьом. -Просто день фіговий.
Мій точно гірший.
Я послала канал перед трьома мільйонами глядачів.
Чому ти це зробила?
Вони забагато разів мене кидали. Ходи сюди.
-Що? -Підійди.
Чому нахмурився?
Що таке?
Ми з Селімом завжди були близькі.
-Забирайся! -Серйозно!
Більше ти мене не побачиш!
Але зблизилися ще більше, коли пішов батько.
Я стала його другою мамою,
поки матір працювала на трьох роботах.
Не спізнюйся.
-Ти ж знаєш маму. Без нас не їстиме. -Ага.
-Принесеш шамію? -Не маю часу.
Принеси ти, будь ласка.
-Добре. -До зустрічі.
Хочете у Вільє-ле-Бель? Пройдемося, подивимося на заворушення.
Звісно, ходімо.
-Так, рука в руку. -Нас цікавить не це.
-А що? -Селім.
Фара Бентаєб, Селім Загірі. Поясніть, чому так.
-Він узяв прізвище мами, я тата. -Так. Чому? Вони розлучилися?
-Батько пішов від нас. -Я не здивований. Дивно.
-Що з ним таке? -Не відволікаємося.
Де ваш брат?
24 News відомо про кримінальне минуле вашого брата?
Ні, як і про мамину фіброму.
-Я знав. -Ви знаєте мою маму?
Місцева знаменитість.
-Твоя. -Пішла ти.
-Забудьте про мам. -Пішла я?
Ви не знаєте, де Селім?
Кажу ж, не знаю.
Може, живе у друга чи дівчини?
Я не в курсі його справ. Що вам від нього треба? Від нас?
-Ваші сестри з ним не говорили? -Ні.
Ми з сестрами його не бачили.
Він мав прийти на вечерю, як на кожен Рамадан.
Ви закінчили з допитом?
Тримай, мамо.
Мабуть, уже їде, мамо.
-Як добре їсти. -Повільно.
-Я потім до Нура. -Ні. У нас сімейний вечір.
Облиш їх. Вони молоді.
Молоді? Її подруга зробила собі дупу.
-Навіщо вона її зробила? -Бо вона утриманка.
Неправда.
-Що таке утриманка? -Утриманка?
-Утриманка... -Бо добре тримається.
Серйозно?
У чому річ, Ліно?
Її вигнали зі школи.
-Нащо ти їй кажеш? -Що сталося?
Відколи тебе таке цікавить?
Зацікавить, коли навчишся писати.
-Вона пише «надія» з двома «д». -Смішно.
-Скільки «д» в «надії», Імен? -Одна.
-Так! -Так!
-Дякую. Навчи сестру. -Навчи її писати.
-Вона пише, як зірки реаліті-шоу. -Смішно.
-Імен навчить тебе. -Дуже смішно.
Так. Що скажеш?
-Ну все. Я йду. -Чому?
-Ясно! -Добре, іди!
-Облиште мене! -Годі, Ліно!
Я ж казала.
Завжди закінчується плачем.
-Нічого страшного. -Ліно, повернися!
Ходи сюди!
Це Селім?
Ні, мамо.
-Міскіна, бідна. -Не доїдайте. Я швиденько.
Коли повернешся, нічого не залишиться.
-Алло? -Привіт. Тобі вже краще?
Послухай, я хочу просто посидіти з сім'єю.
-Сядь. -Що таке?
Канал хоче, щоб ти вела новини.
Скандал завірусився.
У соцмережах засуджують 24 News,
і так вони хочуть усе залагодити.
Що скажеш?
Не знаю. А ти?
Довбана пастка. Але відмовитися важко.
Платять 80 тисяч за рік, дають машину...
Треба просто замовкнути, зібратися,
і свято дотримуватися випускових правил. Ось і все.
Але відповіді чекають уже.
З'їж ще трохи, мамо.
Я вже йому подзвонила.
-То що? Ти ж цього й хотіла? -Подзвони Селіму.
Скажи, що я за.
-Бережися. До зустрічі. -Бувай.
Першою, кому я хотіла розповісти...
-Мамо. - ...була вона.
З головним редактором.
Мені пропонують вести новини.
Серйозно? Попри скандал?
Так. Хочуть покращити імідж. Як і ми.
Ти дуже багато працюєш, а важка праця завжди винагороджується.
Я така рада.
Така рада. Послухай, не кажи сестрам.
Поїмо спокійно, добре?
Селім Загірі тут живе?
ПОКИ ЩО ВСЕ ГАРАЗД
Я думала, цей тупий день закінчиться на хорошій ноті,
але нас з сестрами затримали у відділку.
Ясміна Бентаєб. За мною, будь ласка.
Я заміжня, двоє дітей.
Вона — втілення того, що ми звемо...
-Давай, друзяко! -Ага, друзяко.
-Я вам не друзяка! Я ваша мама! - ...грузилом.
Я працюю в міськраді.
Ніякої користі від вас!
Я ніколи не була у відділку.
Суйла Бентаєб. За мною, будь ласка.
-Моя старша сестра, Суйла. -Може, у мечеті.
Після розлучення вона любить лише Бога.
І своїх доньок, яких виховує сама.
-Зараз Рамадан, без макіяжу. -Я його не їстиму.
Імен, улюблениця сім'ї.
-І Ліна, підлітка-бунтарка. -Ми закінчили?
Мені ще в школу.
Має 100 тисяч підписників у тиктоці і вважає себе Ріанною.
-Хоча живе на районі. -Хіба мене можна допитувати?
-Я неповнолітня. -Де працює Селім?
-Усюди потроху. -Здає машини.
-Так. -Імпорт, експорт.
Займається імпортом-експортом і здає машини.
Часами, так.
Будуть ще питання?
Ось, підпишіть заяву.
-Давно пора, Коломбо. -Ага.
До біса.
До зустрічі.
Ні, просто питали про Селіма.
Ні, ми нічого не знаємо.
Мам, усе добре.
-Не добре. -Скоро приїдемо.
-Вам щось сказали? -Нічого.
Викличу таксі.
Даруйте.
Ви сьогодні з ним не бачилися?
-Ні. -Що у вас на нього?
Я вам не ворог. Ми на одному боці.
Я хочу знайти Селіма, поки ситуація не загострилася.
До нас ставилися як до злочинниць, нічого не пояснивши.
Про яку ситуацію ви говорите?
Він поїхав на червоне світло.
Мої колеги хотіли його зупинити і перекрили дорогу.
Він збив 37-річного поліціянта.
Співчуваю за колегу.
Він вам не сказав?
Коли дзвонив о 17:42.
Про що ви говорили?
Він питав, що принести на вечерю.
Чому тоді стояв біля вашого дому?
-Сигнал засікли біля вашого дому. -Не знаю.
Може, гуляв там.
-Можливо, його машину вкрали. -Точно.
Може, за кермом був не він.
Тоді він навпаки прийшов би.
Ясно.
Вибачте, таксі чекає. Ходімо.
Повірити не можу.
От лайно.
Якщо він винен, то не мав іншого вибору.
Вибір? Він втягнув мене. А я не можу вплутуватися.
-Як і ми, пані репортерко. -Дай спокій.
Що робитимемо?
Не знаю.
Вимиємо хлоркою, щоб не залишилося ДНК,
і скажемо, що вів хтось інший, хласс!
Хлоркою? А оливковою олією?
Хто ще паркувався б у Фари? Подумай трохи.
-Ну все. -Що ти робиш?
-Дзвоню Селіму, а що? -Він підозрюваний, поліція слухає.
Але ми нічого не зробили.
-Ти про що? -Я збрехала, я співучасниця.
-Але не я. -Ви тут, тож ви співучасниці.
-Не замкнена. -Ліно, нічого не торкайся!
Він залишив ключі.
Іди сюди.
Треба перевезти машину. Якщо її знайде поліція, мені кінець.
Я не залишуся. Удома чекає Карім з дітьми.
Зараз Рамадан. Довірмося Богу.
Ходімо додому, завтра розберемося.
Головне — спокій.
Звісно, ходімо додому й заспокоймося. А машина?
-А що нам робити? -Не знаю.
Знаю лише те, що мама не переживе, якщо Селіма посадять.
І ви це знаєте. Треба залагодити все самотужки.
-Залагодимо? -Самотужки?
Відвеземо машину у Вільє-ле-Бель. Обіграємо поліцію в їхній грі.
Вони казали про заворушення. Там її і спалимо.
-Що? -Так.
Якраз впишеться.
-Хто це зробить? -Ми її не спалимо.
Ми не хулігани.
Без машини немає доказів.
Без доказів Селім невинний, і ми теж.
Новини Парижа. Водій збив поліціянта.
Водій відмовився зупинитися для перевірки біля Порт Майо.
Побачивши патруль, водій пришвидшився
і збив поліціянта,
якого одразу відвезли в лікарню.
Міністр внутрішніх справ відкрив розслідування...
От лайно.
З такими перекошеними лицями нас точно заарештують.
А що нам робити, тверкати?
Не знаю, говоріть.
-Я вестиму новини. -Що?
-Серйозно? -Та ну.
Починаю завтра.
-Безсоромна. -Символічна арабка.
Що скажуть люди?
Що ти продалася.
Продалася. Ви не розумієте.
Усміхніться.
Так, усміхніться.
Заводь машину.
Що таке?
-Заводься! -Не працює!
-Тільки не кажи, що нема бензину. -Закінчився.
-Ти не перевірила? -Трясця.
-А ти? -Я не водійка!
Машина не моя. Я не можу і кермувати, і перевіряти.
-Замовкни! -Не затикай мене!
Я про того, хто посигналив! Ти параноїчка!
Не обзивай мене! Ти мене бісиш!
-З мене досить! -Що?
Досить кричати одна на одну! Що це дасть?
-Що нам робити? -Не знаю.
Спалимо її тут.
Так, влаштуймо барбекю, посмажимо ковбаски.
Маєш кращі ідеї? Хочеш викликати евакуатор?
-Куди ти? -У сауну.
Вона мене бісить. Хочу врізати їй по пиці.
Фаро!
Що ти робиш?
Фаро! Ти взагалі знаєш, де ми?
-Нас покажуть у твоїх довбаних новинах. -Ліно!
Ага, або посадять.
-Ліно! -Що?
-Що ти від неї хочеш? -Ти бачила заправку?
-Ага. -Принеси бензин.
Стій, ти серйозно посилаєш її? Уже темно!
-Чому сама не підеш? -Ми штовхаємо машину.
Нічого, там нікого немає. Що ми з нею зробимо?
-Спалимо. Телефон з тобою? -Так.
-Іди. -Добре.
-Ліно, я не дозволяла! -Скоро буду!
Якщо з нею щось трапиться, я спалю тебе.
Хрінь повна, кажу вам.
Нумо.
От лайно.
-Та ну. -Мала, усе добре?
Зачинено.
А що, тобі щось треба?
Так. Допоможіть мені, будь ласка.
-Без питань. -У мене лише готівка.
Ми допоможемо, не переживай.
-Дякую. -Налиєш?
-Вона мила. -Зараз, секунду.
-Як тебе звати? -Ліна.
-Радий знайомству. -Гарне ім'я.
-Красиве ім'я. -Як і вона.
-У тебе є інста? -Немає.
-Ти надто гарна, щоб не мати інсти. -Дякую.
Просто дамо їй пляшку.
-Дякую. -Але не безплатно.
У мене є 20 євро, тримай.
-Можемо щось придумати. -Що?
-Поїхали з нами. -Думаєте, я варта пляшки бензину?
-Ми так не казали! -Ні!
Просто віддай!
Не злися. Дай хоча б свій номер.
Купи кращу машину.
Що? Купи кращу дупу!
-Ага! -Вона серйозно?
Прийшла.
Я принесла!
-Нарешті. -Усе добре?
Дякую.
-Усе нормально? -Так, усе добре.
Рясно полий.
Що скажемо мамі?
Розповімо про поліціянта.
Решта...
залишиться між нами.
Ми ніколи про це не згадуватимемо.
Добре?
Це наша таємниця.
Таємниця, яка може дорого коштувати,
якраз коли я нарешті можу покращити життя сім'ї.
Для нас сім'я — головне.
Що б ми не робили, що б не казали, навіть попри сварки,
коли хтось у біді,
допоможуть усі.
Цього не зміниш. Так нас виховали.
От лайно.
Він нас кинув.
Козел.
Агов, що ви тут робите?
-Телепень. -Ви тут не живете.
Відвали, бо дістанеш.
-Я поскаржуся. -Ти нічого не скажеш!
-Вали звідси! -Добре...
Він нас не кинув, правда?
-Що нам робити? -Валимо звідси.
Сволота.
А я маю жити з тим...
що ми в це встрягли
через мене.
Добрий день, я Фара Бентаєб. Зараз 13:00. Головні новини.
ПОКИ ЩО ВСЕ ГАРАЗД
Переклад субтитрів: Софія Семенко