DOCTOR SLUMP
Ha-neul, aici! Uită-te la mine!
Hei!
- Unde pleci? - Vino înapoi!
Doamne, vino aici!
Ba-da, pozează frumos!
Asta e!
Bine! Du-te acolo!
Și una împreună! Privirea la cameră!
Așa, frumos!
Păsărica!
- Bine. - Facem una cu toții.
- Ba-da, deschide ochii! - Uită-te la cameră!
Ziceau că cerul din Busan
era de un albastru limpede în ziua când s-a născut Ha-neul.
De aici și numele ei, „Ha-neul”.
Mie mi-au spus „Ba-da”, ca să ne potrivim.
FIUL MEU CA OCEANUL
Și am fost la înălțimea numelor noastre.
Notele ei s-au înălțat până la cer.
Ale mele au rămas la nivelul oceanului.
Era tristă și când avea note bune.
Spunea că a trebuit să ghicească un răspuns.
- Eu mă bucuram și pentru note mici. - Da! Mâncăm pizza!
Mama ne lua pizza mereu când Ha-neul lua notă maximă.
Și uite-așa, am dus vieți diferite.
Ba-da, mâncăm jajangmyeon!
- Vreau jajangmyeon. - Eu, jjamppong.
Ba-da!
Ea e sora mea.
Nu mi-e foame.
Tu!
Ți-am zis să nu aduci prieteni!
Ne vedem! Mă întorc, Ha-neul!
Îmi plăcea să stau cu prietenii,
dar ea prefera să învețe.
Mama face cele mai bune coaste.
Mie îmi plăcea mâncarea gustoasă,
dar ea prefera să învețe.
Eu eram foarte romantic,
dar pe ea n-o interesa iubirea.
Te-a lovit?
Nam Ha-neul!
TOAMNĂ, 2009
Bună!
Mă știi? Sunt cel mai bun luptător.
Bine. Să zicem că mă știi.
Îmi place de tine.
Cum să mă exprim?
Mă intrigi pentru că suntem diferiți.
Ești atât de scumpă, și nu vreau să te aibă altcineva.
Ești ca ultima țigară.
Nu înțeleg această comparație.
A este A, iar B este B. Mă derutează să aud că A este B.
Auzi!
Nu am terminat de vorbit. Îmi placi.
Domnule!
- Nu mă lasă să învăț. - Poftim?
Golanule!
Obraznicule!
De ce nu o lași în pace?
Du-te de-aici!
Întâlnirile erau doar un obstacol care stăteau în calea învățatului.
VARĂ, 2011
O apuca îndrăgosteala
numai când se aduceau cărți noi.
Inima îi tresălta de bucurie
numai când fugea în goană pe scări.
PRIMĂVARĂ, 2023
Și iată cum acea ființă a început
să semene cu mine.
Zâmbea larg când trimitea SMS-uri.
PARCUL PRIVAT UIJEONGBU
AL MEU
Ce faci? Dă-mi-l înapoi!
- Numai un pic! - Dă-mi-l!
Dă-te!
Ce-ți trebuie locuri de întâlnire?
Dă-mi-l! Mama!
Acum are pe cineva cu care vrea să viziteze locuri.
Pare să fie îngrijorată.
Trebuie să fie din cauza acelei persoane speciale.
- Ha-neul! - Doamne!
- Spune-mi dacă ai nevoie de sfaturi! - Ce?
Vreau să zic
că vreau să te ajut.
Despre ce vorbești?
Cum îndrăznești, golanule?
Unde l-ai pus?
Poftim?
Serios?
De ce-mi furi portofelul?
Voiam să împărțim 50.000 de woni.
Ce tot ai cu 50.000 de woni? De ce mereu aceeași sumă?
Vreau să ies la o întâlnire.
Mă interesează o fată anume.
Iar? De ce pui ochii pe atâtea fete?
Ia stai!
- Ai furat și altceva? - Ce naiba ai?
- Ia zi! - Nu.
N-am luat.
Îți zic că nu!
Cum vrei să te cred?
Să număr câți bani am.
Ha-neul are o problemă plăcută.
DOCTOR SLUMP
Sunt convins.
TE PLAC
Ar trebui să pun lacăt la portofel.
Ce faci?
Ce-i asta?
Chiar te plac.
Te plac.
Dar chiar te plac.
Cu siguranță a zis că mă place.
Ne-am ținut de mână.
Clar suntem împreună.
Dar… am putea fi tot prieteni fiindcă n-a spus-o niciodată cu voce tare.
Ce-i cu atâta varză?
Am de gând să fac kimchi proaspăt și murături.
Înțeleg.
Apropo, mamă…
Cum ai început să ieși cu tata?
Ce te-a apucat?
Păi…
Scriu o lucrare despre emoții. Când cineva îți mărturisește iubirea,
în creier crește nivelul de dopamină, un neurotransmițător.
În fine, cum ați început?
Pe atunci, tatăl tău locuia vizavi.
Într-o zi, s-a oferit să-mi cumpere omurice.
Era un fel de mâncare scump, așa că am acceptat.
Apoi s-a oferit să-mi cumpere cotlet de porc.
Și după un timp…
te-am avut pe tine.
Ți-a cerut vreodată
să fii prietena lui?
Sunt și eu curioasă, fără motiv.
Este oficial dacă știi că vă placeți?
Sau trebuie să-i ceri oficial să iasă cu tine?
Sunt cam derutată.
Nu trebuie să-i spui cu voce tare.
Dacă ieșiți împreună și vă țineți de mână, înseamnă că vă întâlniți.
Adevărat?
- Dacă ne ținem de mână? - Sigur că da!
Așa era pe vremea mea.
Înțeleg! Pe vremea ta.
Să văd dacă am înțeles bine.
Amicul tău a băut cu el și el s-a îmbătat.
Apoi a spus c-o place de cinci-șase ori.
- S-au ținut de mână. - Da!
- Clar ies împreună. - Serios?
- Așa e în zilele noastre? - În zilele noastre?
Unchiule, de când n-ai mai ieșit la o întâlnire?
M-am despărțit de Dan-bi în permisia din armată.
- Deci acum 20 de ani? - Cum?
Adică în anii '90. La sfârșitul secolului.
Oamenii se întâlneau atunci ca și acum, nu?
Bineînțeles că nu. Vorbim de acum 20 de ani.
Voi vă scriați scrisori și doar vă dădeați mesaje.
Oare știu pe cineva care a ieșit recent?
- Vorbeai de mine? - Doamne!
Când ai venit aici?
Unchiul îmi dă 50.000 de woni pe zi ca să spăl vasele.
Iar pomenești de 50.000 de woni?
Mai bine-ți schimbi numele.
Ce dacă?
Vorbeai despre dl Mansardă, nu?
Mi se părea mie ciudat. V-ați ținut de mână?
Nu ne-am ținut de mână.
- Vorbeam despre amicul meu. - Zău?
Părea că e vorba de dl Mansardă, dar treacă de la mine.
Ei încă nu pot spune că ies împreună.
- De ce? - Sunteți încă la faza de flirt.
Încă nu se pot declara categoric luați.
Poate s-au ținut ei de mână
sau au făcut și altele.
Dar nu se pune dacă nu au declarat-o oficial.
E complicat cu întâlnirile acum!
Se țin de mână, dar încă nu ies împreună?
Normal că nu.
Și ce dacă adaugi tone de articole în coș?
Nu-s ale tale până nu le plătești.
Doamne, că bine zici!
Așa oare?
Ce e? De ce o iei în serios dacă nu-i vorba despre tine?
Eu…
Te compătimesc pentru viitor. Nu-i bine?
Pa, unchiule!
Nu era deloc vorba despre mine.
Pa!
Jeong-woo, ești acasă?
Jeong-woo…
putem vorbi un pic?
- Da, putem. - Doamne!
- De ce te uitai la telefonul meu? - N-am vrut.
N-am ce face, fiindcă am vederea perfectă.
- Ce este? - Ce?
Voiai să vorbim.
Păi…
Poți să-mi dai un pahar cu apă?
Sigur. Hai înăuntru!
- Iată apa comandată, dnă. - Mersi!
De ce eziți să vorbești?
Păi…
Deci…
Jeong-woo, ești acasă?
- Da. - De ce a venit aici?
- Trebuie să vorbim! - Stai un pic!
Baia. Mă duc acolo.
De ce să te ascunzi? Putem să spunem că vorbeam.
- Nu. - Jeong-woo!
E deja suspicios și dacă ne vede…
În fine, nu.
Mă duc în baie, așa că scapă repede de el.
- Poftim? - Jeong-woo!
- Vin acum! - Jeong-woo!
Ba-da, ce cauți aici?
Ce crezi? Trebuie să discut cu tine.
Ce este? De ce ai venit aici?
Hai să discutăm ca între bărbați!
Ce? Ce vrea să spună?
Sigur.
Te rog să ieși cu Ha-neul!
- Cum adică… - Taci!
Știu că sunt nerușinat și mă simt groaznic.
- Poftim? - Dar, sincer,
mă cam deranjează cum o tot amăgești.
N-am amăgit-o niciodată!
Gândește-te! Ai dus-o la Sokcho, ai fost cu ea la Hwabon.
Ai derutat-o complet, apoi ai pretins că sunteți doar prieteni.
Să-ți explic…
Ți-am găsit o scuză
că ai respins-o din cauza situației tale.
Dar acum s-a rezolvat totul.
De ce o mai duci cu zăhărelul?
N-am dus-o cu zăhărelul.
Știu că v-ați ținut de mână!
Incredibil!
Mi-a cerut sfatul ca pentru prietenul ei.
Ea nu are prieteni.
Sigur e vorba de ea.
Nebunule!
Cică i-ai zis că o iubești ieri și v-ați ținut de mână.
N-ai invitat-o oficial, așa că îți dai seama cât suferă!
Ha-neul moare să iasă la întâlnire cu tine, îi întreabă pe toți.
Prin urmare…
scutește-o de griji
și invit-o oficial.
Sunt terminată!
Parcă eram împreună.
- Poftim? - Credeam că eu și ea
suntem împreună de ieri.
Poftim?
Ce rece e!
- Ce se aude? - Nimic.
Se tot sparg țevile de apă.
O să vorbesc cu Ha-neul, așa că poți pleca.
Te poți oricând răzgândi, așa că trebuie să-mi dai în scris.
Un bărbat nu-și încalcă cuvântul dat. N-aș face așa ceva!
- Ești sigur? - Bineînțeles.
Dacă ignori că-i deprimată…
Stai! Și felul în care se îmbracă…
Stai! Dacă ignori că-i nevricoasă, are o inimă blândă. Da?
Fii drăguț cu ea!
În regulă, pa! Ai grijă!
Vai de mine!
Îmi pare rău!
Ha-neul!
A plecat.
De ce ai deschis…
Te simți bine?
Hai să ieșim!
De ce ești udă leoarcă?
Doamne!
Ce s-a întâmplat acolo?
S-a spart vreo țeavă?
Este adevărat?
Ce?
Chiar ieșim împreună?
Păi…
nu-i așa?
Ne-am ținut și de mână ieri.
Ai făcut-o fără intenția de a fi cu mine?
De ce mă amăgești?
- Mă duci cu zăhărelul? - Nu.
Nu fac așa ceva.
Nici eu.
Te plac.
Nu vreau să fim prieteni.
Nici… eu.
Dar nu ardeam de nerăbdare să ies cu tine.
Eu eram acela care ardea de nerăbdare.
Ești udă toată!
Nu-i nimic.
Ia haine de la mine, să nu răcești. Imediat!
Ce să-i dau? Nu asta.
Bea un ceai cald!
- Bine. - E fierbinte, ai grijă!
- E mai bine? - Da.
Stai așa!
Nu te uita!
Ce-i asta? Le-ai cules de afară?
Nu, le-am ales cu grijă de la florărie, special pentru tine.
Ce drăguț din partea ta!
Sunt obișnuită să miros doar spirt.
Ce frumos miros!
Vrei să ieși cu mine azi?
Te invit în oraș.
Sigur! Să ieșim.
Bine.
- E uriaș! - Nu?
Uite! Nu-mi văd mâinile.
Da, nu le văd nici eu!
M-ai luat prin surprindere.
Cum altfel? Trebuie să fac programare?
Nu, nu neapărat, dar…
Ce senzație plăcută am că ești iubita mea!
Și eu la fel.
Ce drăguț!
Ha-neul, unde ai fost?
Te-am așteptat.
Azi ai motiv de bucurie!
Doamne!
Vei avea un iubit.
Știu că vorbeai despre dl Mansardă.
M-am dus să vorbesc cu el ca între bărbați.
O să te invite în oraș.
Ești recunoscătoare? Face 50.000 de woni.
Sau nu.
Acum face 100.000 de woni, nu?
O sută de mii.
Mai bine te lovesc de 100.000 de ori!
- Mă omori cu zile! - Voiam doar să te ajut!
Nesimțitule!
O fi bine să-l sun sau nu?
Ce mormăi acolo?
Ce e? Ce te interesează dacă mormăi în barbă
sau țip într-un parc?
Păi…
mă simțeam prost.
Poftim?
Eu te-am încurajat să-l suni pe Jeong-woo.
Așa că mă simt prost, cumva.
Cred că-ți datorez scuze.
Doamne!
Crezi?
Simți nevoia să spui că îți pare rău.
Ce-i asta? Ce faci cu numărul lui?
Ți-a spus nu mai suni niciodată.
A fost o neînțelegere.
Nu era Jeong-woo. A fost o femeie.
Ce femeie?
I-a smuls telefonul și a început să vorbească furioasă cu accent.
Nu te-ai deranjat să-l suni când i-a fost greu.
Cum îndrăznești să-l suni acum?
Dispari acum,
înainte s-arunc o găleată cu apă înghețată pe tine.
Dar avea vocea prea matură ca să fie iubita lui.
Nu putea fi mama lui, pentru că familia lui nu vorbește cu accent.
Mama lui e în America acum.
Mă-ntreb cine a fost acea femeie furioasă.
S-ar putea să o cunosc eu.
Cum?
Sincer, Jeong-woo locuiește în mansarda prietenei mele.
Poftim?
Ai așteptat mult?
Am așteptat și nu.
Ești un caraghios!
- Mergem? - Mergem.
Jeong-woo!
Ce Dumnezeu?
Jeong-woo!
De ce nu mi-ai spus?
Te sunam dacă știam că ți-e greu!
De ce nu mi-a spus?
Ce naiba ai?
De unde știai că sunt aici?
Nu erai cel cu care mă întâlneam?
Hong-ran a lămurit totul.
A zis că Jeong-woo locuiește la tine.
Ce-i asta?
Deci esteticianul cu care te întâlneai era el?
Da, dar nu asta contează.
Veneam și te luam acasă dacă știam prin ce treci.
Locuiești într-o mansardă dărăpănată…
N-ai fi stat cu chirie, cu 300.000 de woni pe lună!
- 500.000 de woni, de fapt. - Plus întreținerea?
Ce întrebare e asta?
Doamne, îmi pare tare rău!
Ne lași un pic singuri? Avem atât de multe de vorbit!
Nu fi absurd! Ne lași tu? E prima întâlnire…
Am atâtea să-ți spun!
Mi-am făcut griji pentru tine, Jeong-woo.
Probabil crezi că toată lumea ți-a întors spatele.
Dar mulți și-au făcut griji, ca mine,
și nu te-au sunat ca să nu te deranjeze.
Nu te poți resemna așa, bine?
Știi ceva?
Nu mai bine discutăm la masă?
- Știi… - Așa e. Sunt de acord, du-te!
Nu. Dae-yeong, eu…
Sună-mă apoi!
Stai. Ha-neul! Dă-mi drumul!
- Nu pleca! - Mi-ai lipsit!
Nu pleca! Lasă-mă!
- Doamne… - Dă-mi drumul!
Îmi pare nespus de rău!
Ce cauți într-un loc ca ăsta?
HANYANG HWARO
Hai mai repede!
Vin!
- Intră! - Bună ziua!
Bună ziua!
Ne așezăm acolo?
Te rog!
- Ce faci? - De ce nu stai aici?
Înainte te așezai fără probleme când îmi trăgeam scaunul.
Doamne!
De ce te-ai maturizat așa? Mă doare sufletul.
Ce vrei să spui?
Nu-ți plăcea cum mă purtam înainte.
Da, mă enerva.
Dar te preferam așa, nu ca acum.
Când te văd atât de umil, mă simt…
Dle, ne aduceți cinci porții de vită?
- Sigur. - De ce atâtea?
Nu te speria!
Aici nu e așa scump. Mănâncă!
Te sperie până și carnea de vită!
- Poftim! - Mulțumesc!
- E gustoasă. - Mănâncă!
Cred că ți-a lipsit mult carnea!
Nu fi dramatic!
Mama lui Ha-neul mi-a făcut ieri niște grătar.
- Vită? - Porc.
Înțeleg.
De ce întrebi de lucruri banale?
Vreau să știu tot despre tine.
Cum ai trăit și dacă ți-a fost greu.
Ce te-a apucat azi?
După acel incident te-ai supărat nevoie mare.
Găseai nod în papură pentru orice ziceam și-mi răstălmăceai cuvintele.
De ce te-ai răzgândit?
Ai dreptate.
Eram mânios după acel incident.
Te disprețuiam.
Te invidiam, dar și mi-era și ciudă pe tine.
Dar am realizat ceva.
Mi se frânge inima când te văd suferind.
Atunci mi-am dat seama că încă îmi pasă și că țin…
Tu chiar mănânci acum?
Tu ai terminat de mâncat?
Putem să plecăm?
Am multă treabă azi!
Care e mai ocupat? Tu, șomer,
sau eu, care conduc o clinică?
Zău?
- Mi-ai închis gura. - Serios?
Atunci mănâncă.
Se arde!
Mulțumesc!
Ia spune-mi! Ți-ai pus gândurile în ordine?
Sunt bucuros că s-a rezolvat incidentul.
Dar tot mă întreb pe undeva de ce a trebuit să mi se întâmple asta.
Sincer vorbind,
am venit să-ți spun ceva.
La ce te gândești?
Am spus că te sun când mă întorc, ce cauți afară?
Mi-am închipuit că te întorci acum. Abia așteptam să te văd.
Bravo! Să mergem. Abia aștept întâlnirea noastră!
O clipă!
Alo!
Ce faci, Jeong-woo?
Vin spre tine. Putem discuta ceva?
Chiar acum?
Azi nu sunt liber. Să o lăsăm pe altă dată.
Mă simt jignit.
Te-am ajutat cu cazul tău, și acum, că s-a terminat, mă eviți.
Aveam de gând să te sun, dar…
Mă duc acasă. Întâlnește-te cu el.
Astăzi chiar nu am timp.
Te sun mai târziu. Îmi pare rău!
Ce e? N-a mai vrut să vină?
- Am promis că ies cu tine. - Și ce dacă?
Nu sunt așa loial.
Ne-a întrerupt deja Dae-yeong.
Hai să mergem!
Ia spune-mi!
Care e definiția unei întâlniri romantice?
Vei afla curând.
Va fi super drăguț.
Drăguț?
Mă întreb ce fel de întâlnire va fi.
Ce te-a apucat?
O să vezi.
Îmi freamătă deja inima.
Această teză a fost foarte captivantă.
Știam că pacienții pot fi externați rapid prin ERAS.
Dar la Clinica Mayo, 75% din paciente
sunt externate în ziua mastectomiei datorită practicii ERAS.
Înainte de ERAS, era doar 10%.
Înțeleg.
Ce părere ai?
Nu știu sigur.
Poți fi un pic mai încântat?
Absolut!
Nu știam că diferența e atât de mare.
Dar ar fi grozav să aplicăm ERAS la reconstrucția sânilor.
Nu? Vor fi și mai puține complicații.
Corect.
Apropo, întâlnirea decurge așa cum îți închipuiai?
Da. De ce?
De-aia! Nu contează.
Nu-mi dau seama dacă e întâlnire sau conferință.
Dar nu-ți face griji!
Apropo, știi ce înseamnă „drăguț”, da?
Dintotdeauna mi-am dorit să am o dezbatere de idei cu iubitul meu.
De-aceea m-am gândit că ar fi drăguț.
Sună într-adevăr drăguț.
Nu?
Da.
Atunci… ce facem mai departe?
Studiem la o cafenea.
M-am gândit să scriem o teză împreună.
Ai vreun subiect anume care ți-ar plăcea?
Nu am de gând să fac cercetări toată ziua.
Am pregătit și un joc amuzant.
- Un joc? - Da.
- Ce fel de joc? - Uite!
Ia să vedem!
Ne batem reciproc pe braț?
- Ghici ce-i asta! - Ce e?
O intravenoasă.
Mai departe. Ghici ce-i asta!
- Ce poate fi? - Injecție în arteră.
- Facem concurs! - Vino!
Ce? De ce?
- Hai cu mine! - De ce?
M-a orbit!
Ce căutăm la cinema?
Voiai la film după ce se linișteau apele.
Voiai să mănânci popcorn lângă cineva pe care îl placi.
Ți-ai adus aminte?
Sincer, nu voiam o întâlnire banală,
cu un film la cinema sau o cafea.
Dar cred că de asta ai nevoie.
E prima noastră zi în cuplu.
Chiar trebuie să citim teze și să dezbatem pe marginea lor?
Fie! Facem așa la aniversarea noastră de un an.
Bine.
Care e ultimul film văzut?
Să vedem. Aveam 12 ani.
Ne-au pus un film la școală.
Cred că era Shredder și Vampirul.
- Hai cu mine! - Ce?
CINEMA
Acum!
La dreapta! Unde te duci?
- Frumos! - Frumos!
Îmi plac astea. Le iau eu.
Și mie tot alea-mi plac.
Atunci le iau pe astea.
De ce te uiți așa? Fiindcă ți le-am lăsat ție?
Nu.
Nu vreau o iubită care să cedeze și să fie înțelegătoare.
Ai plecat mai devreme, când ți-a cerut Dae-yeong.
Păi, mereu mă simțeam prost că erai singur.
M-a bucurat să-l văd acolo.
Părea sincer, așa că v-am lăsat să vorbiți.
De asta mi-ai spus să merg la Kyeong-min?
Păi…
Nu păreai să vrei să mergi la el.
Mi-aș dori
să nu-ți mai reprimi sentimentele
sau să cedezi în fața altora.
Mi se rupe sufletul când văd că vrei să înțelegi totul.
Ce vrei să spui?
Mereu îți reprimi sentimentele și cedezi în fața altora.
Poate de-aceea ai ajuns așa de extenuată.
- Pot să te-ntreb ceva? - Ce?
Trebuie să fi fost un moment
când ai constatat că ești epuizată.
Un moment care te-a făcut să mergi la psihiatru.
Adevărata cauză pentru demisia ta.
Ceva de genul ăsta.
Era grea munca la spital?
Sau… s-a întâmplat ceva?
POT SĂ ȚIN
Ce faci aici?
Ha-neul mâzgălește.
- Mamă, vrei să auzi vești bune? - Ce anume?
Ți-ai luat serviciu?
Nu, dar cred că Ha-neul va ieși cu dl Mansardă.
- Știu. - De unde știi?
A spus că scrie o teză despre emoțiile umane.
A întrebat cum începe o relație
și dacă ar trebui să-l inviți oficial pe celălalt.
De ce ar scrie despre asta? Era clar că e vorba despre ea.
Te-ai prins repede.
Normal. Doar sunt mama ei.
Doamne! La cât se chinuie zilele astea,
sper că relația o va ajuta să-și revină.
Nu-ți băga nasul și fă-te că nu știi!
Mi-am băgat deja nasul.
I-am spus ei, iar pe el l-am implorat să iasă cu ea.
De ce? S-ar fi descurcat și singură.
E în regulă.
Simplul fapt că ne-a cerut sfatul
înseamnă că avea nevoie de ajutor.
Nu spune niciodată nimic dacă nu vrea.
Doamne!
Nu s-a întâmplat nimic.
Nu s-a întâmplat nimic la spital.
Eram doar epuizată, și atât.
Sunt ușurat, atunci.
Nu-i nevoie să mă conduci acasă.
Mereu mi-am dorit să o fac.
Ai zis și tu că locuim aproape.
Și totuși!
- Pa! - Doamne!
În regulă. Pa!
Ce-i asta?
INVITAȚIE LA NUNTĂ
- Ce s-a întâmplat? - Kyeong-min a spus că e în apropiere.
Cred că voia să-mi dea invitația la nuntă.
La nunta lui?
- Se însoară? - Da.
În două luni, cred.
O clipă, te rog!
Doamne, Kyeong-min!
Salut!
De ce-ai venit când eram plecat, ca să mă simt prost?
În regulă.
Felicitări pentru nuntă! Pe curând!
Pa!
Ha-neul, comandăm de mâncare și bem ceva?
Nu, mulțumesc.
Nu mă simt prea bine.
Du-te să te odihnești.
- Noapte bună! - Noapte bună!
- Te-ai trezit? - Da.
Mă gândeam să luăm prânzul împreună.
Îmi pare rău, dar am ieșit deja.
Ai ieșit?
Unde ești?
Te voi… suna mai târziu.
Sigur. Bine.
Pa!
CLINICA DE SĂNĂTATE MINTALĂ
Corect, clinica. Trebuie să mă duc.
Cum te mai simți?
Ce te aduce azi aici?
Ei bine…
Aș dori să iau și alte medicamente pe lângă decât cele pe care le iau deja.
Ceva în plus care să mă ajute
când mă doare sufletul sau îmi este greu.
Ai pățit ceva
cu care să-ți fie greu?
Scuze! Sunt Yeo Jeong-woo. Am programare la ora 14:00.
Da, dl Yeo.
Puteți intra acum.
Bine.
CABINETUL 1
El mereu îmi spunea…
că mă descurc bine.
De ce plângea?
De ce pare atât de tristă?
Nu știam de ce arată atât de devastată
plimbându-se pe stradă,
și asta mi-a frânt inima.
Unde ești?
M-a chemat urgent cineva.
Te sun mai târziu.
Bine. Să mă suni!
Doamne, a scos sufletul din mine!
Soră Do, ce-ar fi să mâncăm…
Nu, mulțumesc.
Nu mi-am terminat vorba.
Soră Do, serios, acum?
- Domnule! - Da?
Aveți un musafir.
Musafir?
Jeong-woo, când ai venit?
Ce clinică frumoasă ai!
Da, nu-i așa?
Visam la succes și am împrumutat mulți bani.
Dar mă chinui să-i dau înapoi.
- Ia loc! - Bine.
Doamne!
Așadar…
Ce te aduce aici? Vrei să-mi spui ceva?
M-am gândit că ar trebui să-ți spun față-n față.
Refuzi?
Da.
Doamne, Jeong-woo!
Hai să lucrăm împreună!
Va fi greu să iei alt împrumut, să angajezi personal,
să deschizi altă clinică.
Îmi pare rău.
Îți sunt recunoscător pentru ofertă.
- Dar acum nu e momentul. - De ce?
Îmi place o fată
care trece printr-o perioadă grea.
Așa că ar trebui să îi fiu alături.
Fără să lucrezi?
Nu chiar.
Cred că ar întrista-o să-mi găsesc serviciu când ea e șomeră.
Oricum,
consideram că meriți o explicație după ce mi-ai făcut acea ofertă.
Am ezitat să-ți spun, așa că nu o lua personal.
Ar trebui să plec. Îmi pare rău.
Stai măcar să bem un ceai!
Nu-i nevoie!
MILMYEON TRADIȚIONAL DE BUSAN
NAM HA-NEUL
Jeong-woo!
- Ce faci pe aici? - Mai nimic.
- Bună ziua! - Doamne!
Întotdeauna arăți slăbit, de parcă nu ai mâncat nimic.
Vino sus!
Am cumpărat un pui, hai să mănânci un copan!
Are dreptate. Să mergem!
- Haide! - Nu, nu-i nevoie.
- Hai! - Nu trebuie.
Nu, doamnă! De ce?
Să mâncăm niște pui!
Să intrăm!
Stați așa! Am aluat de clătite, o să vă fac niște pane.
Vine și Ha-neul acasă. Poți s-o vezi, dacă dorești.
Ar fi mai bine să plec. La revedere!
Unde te duci?
Jeong-woo, trebuie să vorbim!
Să vorbim? Despre ce?
Despre ce trebuie să vorbim?
Jeong-woo…
Ai invitat-o pe Ha-neul?
Ei bine…
Înțeleg că nu.
Ești mai timid decât credeam.
Ai nevoie de ajutorul meu?
Poftim?
„Ha-neul.
Dragostea pentru tine e mare cât cerul și pământul.
Dacă ieșim împreună, te voi trata bine, la fel și pe fratele tău.
Îi voi da și lui bani de buzunar.”
Cum îți sună?
- Nu prea frumos. - Nu?
Atunci…
Ia stai…
„Ha-neul.
Ne-am cunoscut ca elevi, iar acum, ca adulți.
Ce zici, ne pozăm
la nuntă, de data asta, în loc de balul absolvirii?”
Lambada, fugi și cumpără ulei de gătit!
Fir-ar! Aveam o discuție serioasă.
Lasă gătitul, că nu e ginerele tău!
Nu-i nevoie de un festin. Așteaptă aici!
Mă scoate din minți!
Tu mă enervezi și mai rău.
Doamne!
Apropo…
De unde-l știi pe Kyeong-min?
O placi pe Ha-neul?
Singură de-o viață? Am mai ieșit la întâlniri.
Se însoară?
Ce-ai mai făcut?
Bine. Nu ne-am văzut de mult.
Tu ce-ai mai făcut?
Nimic, m-am odihnit.
De ce m-ai chemat?
Păi… M-am gândit că ar trebui să știi.
Profesorul Kyeong-min se însoară.
Am auzit.
Atunci știi și despre petrecerea de adio?
Își dă și el demisia.
Dar a fost titularizat recent.
Se însoară cu fata unui afacerist cu farmaceutice,
așa că va lucra acolo.
De ce a făcut asta dacă renunța?
E evident. Compania ar beneficia de pe urma experienței sale de profesor.
Să recunoaștem, meritul e al tezei tale.
S-a înscris ca autor principal,
și-a asumat meritele și a devenit profesor.
Îți vine să crezi că dr Woo îi va lua locul?
Uneori mă gândesc la ziua aceea.
În acea zi,
totul era perfect.
Rezolvasem o problemă cu care mă luptam de mult.
PRIMUL RÂND, PRIMUL LOC
Mi se repartizase un loc unde mă puteam concentra bine.
PROBĂ SPORT LICEUL DADAEPO
Luasem notă mare și la educație fizică, unde nu eram sigură.
Ziua era plină de vești bune.
Mi-am zis:
„Toți au parte de cel puțin o zi așa de luminoasă în viață.”
TATA
Poftim? Nu știam că a sunat.
Dragul meu!
Deschide ochii!
Trezește-te, dragul meu!
Dragul meu, deschide ochii!
Man-seok!
Dragul meu!
SALĂ DE OPERAȚII
Dragul meu!
Dar nenorocirea
mă pândea la finalul acelei zile perfecte.
- Mulțumesc că ați venit. - Bietul de tine!
Pe aici, vă rog!
SALĂ DE AȘTEPTARE
Mă scăldam în fericire
când tata și-a dat ultima suflare.
Nici n-am apucat măcar
să-mi iau un ultim rămas bun de la el.
- Acele gânduri continuă să mă bântuie. - Tată…
Începând de atunci,
m-a bântuit anxietatea…
când am simțit fericire.
„Cât mă va ține fericirea?”
În fiecare clipă…
mă lupt cu vinovăția, nervozitatea și anxietatea
în fiecare clipă din viața mea.
Așa că, poate de aceea…
m-am simțit împăcată
când el mi-a făcut un compliment.
El mereu îmi spunea…
că mă descurc bine.
E greu, nu-i așa? Uită-te la acestea.
Poftim? Cum ai reușit…
A fost greu să le găsesc, știi?
Mulțumesc din suflet!
Pentru nimic. Mult noroc!
Fiți precauți din cauza acestor cazuri.
Asta-i tot pe ziua de azi. Bravo!
Știu că sunteți epuizați din cauza gărzilor, dar nu cedați.
N-o lăsați pe Ha-neul să facă gărzi consecutive.
Scrie la o teză acum. Mult noroc!
Corect.
Ai făcut vreodată o procedură Whipple? Ai fi dispusă?
Vorbești serios?
Chiar pot să particip?
În mod normal, nu.
Știi că înveți multe din operațiile majore?
Am văzut cât muncești și l-am întrebat pe profesor.
Îți mulțumesc din suflet!
Mă voi pregăti temeinic.
M-a făcut să mă încred în el.
Domnule, felicitări că ați devenit profesor asistent!
Vei avea și tu un post. Să ne bucurăm de masă!
- Mulțumim. - Poftă bună!
Da, se poate mânca.
De ce ai făcut-o?
Eu am scris teza. De ce ai omis numele meu?
Asta?
Am considerat că e bine să fiu autor unic.
Dr Oh și dr Kwon au făcut același lucru.
Am zis să fac la fel.
Ei primesc zece puncte mai mult, eu, nu.
Dar eu am scris tot.
Nu poți fi autor unic…
Asta e problema ta.
Ești chiar atât de grea de cap?
Vrei să mă vezi eșuând?
Am de gând să te recomand când va apărea un post nou.
Hai să trecem peste asta!
Și profesorul a fost de acord, așa că asta e.
Profesore Min!
Sunt trist că plecați așa brusc.
- Și eu. - Sigur? Păreți destul de bucuroși.
Nicidecum. Serios!
Vă mulțumesc! Să închinăm paharele!
- Felicitări! - Și dv, dle profesor!
Bravo!
- Felicitări! - Și dv!
- Încă un pic, dre Woo. - Da.
- Bravo! - Mulțumesc!
Dra dr Nam!
Ha-neul, ce cauți aici?
Nu sunt binevenită?
Ba da.
Mulțumesc că ai venit. Bei?
Mulțumesc.
Ce mai faci…
Pot să-ți spun?
De față cu toată lumea?
Să duci o viață cinstită!
Încetează!
- Pleci acasă? - Bună!
Ai avut o discuție plăcută cu Jeong-woo?
nu prea cred.
De ce nu?
Bună!
Nu fac mai nimic.
Nu minți!
Probabil că ești la o întâlnire. Știu că te vezi cu Jeong-woo.
De unde știi?
Dr Bin mi-a spus că Jeong-woo are o relație.
Am știut că tu ești.
A spus dr Bin asta?
Știi ce…
Nu știu dacă ar trebui să-ți spun.
Sincer, dr Bin i-a propus lui Jeong-woo să lucreze împreună.
Dar el a refuzat.
- Ce? - A spus că trebuie să-ți fie alături.
Că te-ar întrista ca el să aibă serviciu, tu fiind șomeră.
Dr Bin nu știe de tine, fiindcă m-a întrebat ceva.
Crede că sunteți apropiați și vrea să-l convingi.
Nu voiam să te tulbur,
dar trebuia să-ți spun.
Înțeleg.
E groaznic!
Ha-neul, de ce nu răspunzi la telefon? Unde ți-e umbrela?
De ce trebuie să mă umilești?
Poftim?
De ce tocmai tu, dintre toți oamenii?
Ha-neul!
Ne despărțim aici.
Nu cred că sunt pregătită să ies la întâlniri acum.
Ieri eram bine…
azi nu mai sunt.
Sunt complet răvășită.
Nu știu dacă mă odihnesc sau dacă mă destram.
- Ha-neul! - Pentru o clipă am uitat…
că mă zbat și să am grijă de mine.
Îmi pare rău.
N-o poți face alături de mine?
Nu știu exact ce ai,
dar împarte durerea cu mine!
Nu.
De ce să suferi din cauza mea?
E groaznic.
Sunt bine.
Nu trebuie să ne întâlnim și nici să mă placi.
Doar să accepți.
DOCTOR SLUMP
Îmi dai voie să te aștept?
Nu sări peste mese!
Ia-ți tratamentul la timp.
Te poți întoarce după o vreme.
Știu că ai găsit poza cu Kyeong-min și cu mine în camera mea.
Nu te interesează întâlnirile, nu?
Știai că Jeong-woo a suferit de stres posttraumatic?
Nu sunt îndeajuns de puternică.
Îmi pare rău.
Subtitrarea: Mirela Matei