ЛІКАР У КРИЗІ
Пасуй! Сюди!
Сюди!
Йо Чон-ву!
-Йо Чон-ву! -Йо Чон-ву!
Тоді мені здавалося, що в сеульських дівчат дивний смак на хлопців.
«Вони думають, він крутий?»
«Вони думають, він добрий?»
Я не розуміла дівчат, яким він подобався.
У мене було так само.
Овва.
А Ха-ніль дійсно гарна.
Якщо судити лише за зовнішністю,
вона найгарніша дівчина в нашому класі. Ні, у цій школі.
Бийся зі мною.
Не зупиняй мене. Гей.
Знаєте,
я насправді не розумів хлопців, які вважали Ха-ніль гарненькою.
Але тепер
чому я щасливий, що ти поряд зі мною?
Чому я відчуваю полегшення,
коли бачу тебе?
РЕСТОРАН «СВИНЯЧІ НІЖКИ»
Чому коли я засмучена, то спочатку думаю про тебе?
Ти впораєшся, де б ти не була.
Чому твої слова мене втішають?
Побачення було провальним.
Що?
Я кажу тобі це зараз.
Але я був щасливий почути це.
Якщо чесно…
ХВАБОН
Моє серцебиття трохи прискорилося.
Що з нами не так
останнім часом?
ЛІКАР У КРИЗІ
Що? Чому ти тут?
Ну…
Я подумав, що ти плакатимеш, тож я прийшов зустріти тебе.
Звідки ти знав, що я плакатиму?
-Що? -Невдала співбесіда.
Ти знав, чи не так?
Розумієш…
То ти кажеш, що це Кьон-мін розповів директору лікарні про мене?
Він сказав кілька слів, і в мене навіть не дійшло до співбесіди.
Та розумієш, він зробив це не зі злості.
У цій галузі всі одне одного знають, вони б дізналися.
І якби вони дізналися пізніше, тобі було б ще гірше.
Що ж, це правда.
До речі…
Чому ти приїхав по мене?
Що?
Навіть друзі б не приїхали так далеко.
Хто поїде заради подруги аж до Хвабона?
Ну…
«ТУРИСТИЧНИЙ ВІСНИК»
-Я приїхав на екскурсію. А що? -Що?
Я насправді непокоївся через тебе.
Я збирався чекати на станції Сеул. Тоді в мене промайнула думка.
Я усвідомив, що ніколи не був у Хвабоні.
Оскільки ти вже в поганому гуморі,
я подумав, ми могли б подихати свіжим повітрям, смачно поїсти.
Тож так. Я приїхав на екскурсію.
Ясно. Екскурсія.
Наступний.
Так, пані.
-Що? -Я думала, ти на екскурсію приїхав.
Що?
Там лежить путівник. Я візьму.
Ні, я…
Усе гаразд…
Ти серйозно?
Я думала, він приїхав по мене. Ледь не знепритомніла.
Навіщо я сюди припхався?
Боже.
Ну ж бо. Поквапся.
Я їду!
Хто останній до тієї точки, отримає по лобі. Домовилися?
Авжеж, ми не дуже зайняті. Давай.
На старт. Увага…
Увага…
Гей, я ще не сказав «руш». Ти мене ошукала!
Ні, не ошукала!
Я взяла собі фору, оскільки ти сильніший за мене!
Така собі перевага.
Гей!
Що?
Гей!
Овва.
Чого ти так довго?
Мені штани заважали.
Відкривай лоба.
Добре, давай щелбана.
Хочеш зробити світлину?
-Не дуже. -Чому?
Певно, в тебе небагато світлин, якщо ти нікуди не їздила.
Стань он там. Давай.
-Добре. -Гаразд. Он туди.
Гарно. Так.
Так ідеально. Навіть вівці позують.
Добре. Один, два, три.
Усміхнися.
Добре. Один, два, три.
Ось так. Гарно. Один, два, три.
Чудово! Один, два, три!
Гарно вийшло.
Дивися. Гарно, правда?
Вишлю тобі пізніше. Ходімо.
Групові знімки обов'язкові. Може, нам теж зробити?
Ми вдвох?
Гаразд, я зроблю знімок.
Так. Один, два, три.
-Ми наче чужі. -Так і є.
Ні, так іще гірше.
Чому ми не усміхаємося?
-Добре. -Гаразд.
Один, два, три.
Ці групові світлини… непогані.
Що таке? На що дивишся?
-Що? -Стривай.
-Чому ти наблизив до мого обличчя? -Бо я…
-Рахував, скільки над тобою працювати. -Що?
Слухай, тобі треба вколоти ботокс.
Що скажеш? Хочеш, я зроблю?
І не думай.
Вколи в своє пожмакане життя.
Дякую за сьогодні.
Що?
Якби не ти, я б плакала.
Дякую, що приїхав.
Скажи. Тобі тепер краще?
Частина мене вважає, що це на краще.
Я не була певна, чи справді цього хочу, чи просто кваплюся знайти роботу
у відчаї через безробіття.
Я зараз не в стані працювати. Усе склалося на краще.
Ясно.
Відпочинь ще трохи й знайди кращу роботу, коли будеш цілком готова.
-Гаразд. -Добре.
-Останній поїзд о 21.00? -Лишилося десять хвилин.
У нас достатньо часу.
-Ти в нормі, тату? -Я в нормі.
-Тату! -Вибачте.
Пане, з вами все гаразд?
-Я лікарка. Що сталося? -Ну…
Моєму татові робили операцію через інфаркт міокарда.
У нього кардіостимулятор, але він дещо застарів.
-Думаю, причина в цьому. -Це напад. Викличте 911.
Гаразд.
Чоне-ву.
У чому проблема?
-Чоне-ву, неси дефібрилятор. -Що?
Так.
Тату. Вставай.
-Готово. -Відійдіть.
Ще раз.
Один, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8.
Слава богу.
Ви теж будьте обережні.
Ми вжили негайних заходів, і він знову дихає. Жити буде.
Дякую. Дуже дякую.
ШВИДКА ДОПОМОГА
СТАНЦІЯ ХВАБОН
Сподіваюся, він одужає.
Гей, Чоне-ву.
Що?
Про що ти думаєш?
Ні про що.
Гей.
Ми пропустили поїзд. Як додому поїдемо?
-Слушне питання. -Почекаємо на перший поїзд?
Він буде о 5.00.
-Ми не можемо чекати сім годин. -Тоді як?
Заночуємо тут.
Проведемо ніч тут.
Ходімо.
Що?
Чому це вона така прямолінійна?
ВІДЧИНЕНО
ЗАЧИНЕНО
Ха-ніль ще не вдома?
Ні.
Цікаво, як там співбесіда.
Вдома її немає і не телефонувала мені.
Мабуть, усе пройшло добре. Ось чому.
Вона казала, це лише формальність і її точно візьмуть.
Не треба було соромити її перед тітками, коли вона хотіла відпочити.
Мені ніяково, що я змусила її поїхати туди.
Облиш. Вона не з тих, хто робитиме щось з-під палиці.
-Вона сама вирішила поїхати. -Усе одно.
Сподіваюся, вона не засмучена й не плаче.
Годі тобі вже. Ходімо нагору.
Вище носа.
ЛАСКАВО ПРОСИМО
ТУРИСТИЧНИЙ ГОТЕЛЬ ХВАБОНА
Дякую.
До побачення.
-У вас є вільні номери? -Так.
Два. Нам потрібно два.
Ясно. У нас залишилося саме два номери.
Але в одному триває прибирання, бо наші гості щойно поїхали.
Вам доведеться почекати годину.
Одну годину?
Побудьмо разом годину. Ти не проти?
Авжеж.
Це ванна кімната?
Дивися, холодильник.
Овва, скільки пива.
Може, вип'ємо пива, поки чекаємо?
Чи варто?
Боже, я втомилася. Ноги болять.
-Тобі теж слід посидіти. -Що?
-Почувайся як удома. -Гаразд.
-Боже! -Господи!
-Де… -Господи.
Гей.
Гей, я саме такої думки про тебе.
Я не вважаю тебе привабливим.
Я бачу лише тіло. Життя. Білок. Щось таке.
Я для тебе лише білок?
А що ще? Хочеш, щоб я вважала тебе привабливим?
З глузду з'їхала?
Зроби це, і я перестану з тобою спілкуватися.
Тебе це теж стосується. Це кінець нашої дружби.
Боже, нарешті ми з тобою згодні.
Точно. Тож годі дуркувати. Давай сядемо й вип'ємо.
Гаразд.
Боже.
Який божевільний день.
Я навіть не потрапила на співбесіду,
але врятувала життя.
І ми проводимо тут ніч.
Там було так дивно.
Я нарешті відчула себе гідною.
Може, насправді ми приїхали сюди, щоб урятувати того чоловіка.
-Гей. -Що?
Як можеш позіхати, коли я кажу щось таке зворушливе?
Нічого не можу з цим удіяти.
Я від твоїх слів засинаю.
Круто чути це від того, хто мало спить.
-Я мало сплю? -А це не так?
Щоранку бачила тебе на пробіжці, тож дійшла висновку.
Ясно.
Раніше я багато спав, але…
Але що?
Тепер не можеш заснути? Безсоння?
Забудь.
Що? Чому ти мені не кажеш?
Господи.
ПАНІ КОН ВОЛ-СОН
Я забула їй подзвонити.
-Вибач, я вийду. -Добре.
Не барися, бо я все сам вип'ю.
Як хочеш.
Привіт, мамо.
Я проведу ніч тут.
Повітря гарне й чисте.
Співбесіда?
Удома поговоримо.
Гаразд. Добраніч.
Що? Чому вони мені телефонують?
Що таке?
А ти як думаєш? Цікаво, як там співбесіда.
Добре пройшла?
Аж ніяк. Я тут, але мені не вдалося потрапити до директора лікарні.
Серйозно? Кьон-мін правда так сказав?
Що він сказав, що вони скасували співбесіду?
Чон-ву теж неправий.
Навіщо йому його лаяти?
А чом би й ні? Я маю право знати.
І він не хотів лаяти.
Він пояснював, навіщо приїхав до самого Хвабона…
Що?
Він у Хвабоні?
Він приїхав на екскурсію.
Це відмовка.
Очевидно, що ти йому подобаєшся.
Він приїхав підтримати тебе, бо хвилювався.
Не кажи дурниць.
Я не кажу!
Він запросив тебе побачити світанок.
Потім поїхав у Хвабон підтримати тебе.
Він точно на тебе запав.
Я впевнена на 100%.
Ні, це не так.
Ні, нехай буде 200% чи 300%.
Якщо це все, я вішаю слухавку.
Чому вона постійно верзе дурниці?
Чому тут так спекотно?
Що нам робити? Кров не зупиняється!
Марлю й 15-сантиметрову гумку!
Я повернулася.
Привіт. З поверненням.
Прибирання закінчили. Я піду. Відпочивай, зустрінемося завтра.
Можеш…
просто залишитися зі мною?
Що?
Проведи зі мною ніч.
Залишся ще трішки.
Давай…
пограємо в Go-Stop.
Що? Go-Stop?
Я знайшов тут карти.
Ти, певно, ніколи не грала.
Я тебе навчу.
Тоді давай.
Я лише віднесу сумку до свого номера.
Гаразд.
Та що з ним таке?
Чому схопив мене за руку?
Навіщо так звабливо запрошував мене пограти?
-Привіт, Чоне-ву. -Привіт.
Дякую.
Що? За що?
Я не хотів лишатися сам.
Тож дякую.
-То що, почнімо? -Авжеж.
Хто програє, отримує удар по руці. Добре?
Тоді твоя рука відвалиться.
А твоя зламається.
Я швидко вчуся.
Гаразд.
Ну, то доведи це.
-Іди сюди. -Гаразд.
Добре.
Тада!
Так. Я навчу тебе основ.
Треба лише знайти парні малюнки.
-Ти бачиш ґван? -Так.
Збери три й отримаєш три очки.
Збери чотири, буде чотири очки.
-А якщо п'ять? -П'ять очок.
Ні, 15 очок.
Збери три пташки — отримаєш ґодорі.
-Це п'ять очок. -Ґодорі.
Ще є такі стрічки. Чондан, хондан і чодан.
Збери їх і отримаєш три очки.
-Добре. -Добре.
Почнімо.
Ох, щось у мене карти не дуже.
Так, ну все.
Гей! У мене три пташки. Ґодорі.
-Один, два, три, чотири очки. -Це пташки?
Ґодорі. Дев'ять, десять, одинадцять, дванадцять очок.
Один хід.
Один хід?
Ось тобі!
Недійсна.
Це і…
Вийшло! Ще одна! Клас.
Хід. Два ходи.
-Гаразд. -Скажи чесно. Ти вміла грати, так?
Ні, це я вперше граю.
-Чоне-ву. -Що?
Мені дуже хотілося спробувати.
Що спробувати?
Гаразд! Це було тренування!
Гаразд.
Почнімо справжню гру? Ти молодець!
Зламані зап'ястки.
Ти витримаєш?
Ти що, битимеш мене 30 разів?
Добре. Хай буде лише три.
Три?
Що?
-Це весело. -Давай ще раз.
Я тобі піддавався, ясно?
-Добре перетасуй. -Дивися, бо пошкодуєш.
Було дивно.
Чому він погано спить? Чому хапає мене за зап'ясток?
Чому попросив залишитися з ним?
Я стільки хотіла в нього спитати.
Але тієї ночі не змогла.
Ин-чон, сніданок готовий!
Що? Куди ти йдеш? Ти не проведеш неділю зі мною?
Я йду на рожеве токпоккі з друзями.
Чому рожеві страви зараз такі популярні?
Дітям подобається.
Точно.
-Тату. -Що?
Даси мені грошей на салон краси?
Гаразд.
Твоє бажання для мене закон.
Ось. Це на їжу.
А це на зачіску.
-На зачіску не вистачить. -Ти ж не хочеш обрізати волосся?
Десять тисяч на дитячу зачіску досить.
Ти нічого не знаєш.
-Це був жарт… -Забудь!
Ин-чон!
Гей, Пін Ин-чон…
Господи, мала…
Уже й пожартувати не можна.
Їжа для жаб.
Їжа для жаб?
Думаю, ми знайдемо комах тут і там.
Подивися он там.
Почекай на мене, Цзіне-ву.
Куди ти?
Мамо, я бачу коника.
Упіймай його для мене.
Добре. Для тебе впіймаю.
Стривай. Відійди.
Ось він.
Овва.
Мамо, давай руками.
Руками?
Тато Чу-вона ловить руками.
Але я боюся комах, Цзіне-ву. Спробую впіймати цим сачком.
Он він.
Упіймала!
Мамо, через тебе він улетів.
Трясця.
Боже.
Ми ж не зробили нічого поганого. Невже нам треба тут розходитися?
Я розумію.
Але твою маму збентежила наша поїздка в Сокчо.
Якщо вона дізнається, що ми провели ніч разом?
Усе одно дивно, що ми поїдемо по домівках окремо.
Просто зроби так, як я прошу, і не бентеж її.
-Їдь додому. -Гаразд.
-Відпочивай. -Ти теж.
Мамо. Ха-ніль удома?
Точно не знаю. Вона не телефонувала.
ОРИГІНАЛЬНИЙ ПУСАНСЬКИЙ МІЛЬМЕЙОН
До речі, тобі це не здається зловісним?
Чому? Що тут зловісного?
Здається, співбесіда не склалася.
Чому? Вона тобі дзвонила?
Ні, не дзвонила.
Вона сказала, що вдома розповість.
Вона казала нам кілька днів тому, що скоро переїде туди.
То про що вона хотіла поговорити?
Вона просто не скаже нам, як усе було.
Вона нагадує мені те, що робив я, коли завалив екзамен на держслужбу.
Думаю, вона завалила свою співбесіду.
Помовч. Спитаємо її, коли повернеться.
Досить скоро дізнаємося, коли вона приїде.
Викинь це.
Пластик.
Це банки.
Вітаю, пані.
Привіт.
Можна мені повісити мою білизну тут?
Авжеж. Це ваш дах.
Точно.
Дякую, що тоді розібрався з моїми родичами.
Коли знов відкриєш свою клініку, я обов'язково прийду щось зробити.
Ні, пані. Вам нічого не треба робити.
Та ну, не бреши.
Я серйозно.
Ваші риси в ідеальній гармонії. Вони природні й прекрасні.
Боже, а ти вмієш дівчатам баки забивати.
Якби Ха-ніль була вдома, я б запросила тебе униз на фрукти.
Та оскільки її немає, тобі, певно, буде незручно.
Вона кудись поїхала?
Вона вчора поїхала у Хвабон і досі не повернулася.
Може, ще на ніч залишиться.
Хай там як, давай якось влаштуємо тут барбекю.
-Добре. -Ну давай.
Привіт, Ха-ніль. Ти де?
Я? Я вдома.
Ти вдома?
У тебе надто шумно.
Це телевізор.
Ясно.
Маленька пустунка!
Чому не йдеш додому?
Ой, боляче.
Це дім? Чи ні?
Чому ти не йдеш додому?
Я прийшла, а тоді знову вийшла.
Та невже?
Гаразд.
Класно. Почнімо.
Авжеж, почнімо.
Ну що? Ти доїла?
Ходімо тоді додому.
Що?
Щось не так? Чому ти здивована?
Розумієш…
Здається, мені дуже сподобалося гуляти з тобою.
Go-Stop. Автомати, караоке, Go-Stop. Не думала, що це все так весело.
І?
І… Я думаю ще розважитися, перш ніж піти додому.
Гей. Хочеш кудись піти?
Це місце анітрохи не змінилося.
Пам'ятаєш? Ми бігли цією стежиною наввипередки, щоб прибігти першими.
Як я можу таке забути?
Ходімо до нашого класу.
Нашого класу? А можна?
Яка різниця? Якщо впіймають, одразу підемо. Ти добре бігаєш.
-Господи. -Ходімо.
Я переможу!
Не може бути.
Ти теж відчуваєш ностальгію?
Так.
Точно. Це була моя парта.
А ця — моя.
Я завжди вчилася ось так.
Не кажи дурниць. Ти завжди робила так.
«Треба вчитися! Бути сильною!»
Гей, я ніколи так не робила.
Боже.
-Чоне-ву. -Що?
Що б ти хотів зробити, якби знову став учнем?
Точно не знаю.
Раніше про це не думав.
А ти?
Я б хотіла
знову скласти екзамен CSAT. Результат не відповідав моїм здібностям.
Мені завжди було цікаво.
Чому ти його завалила?
Ти найкраще склала складніший пробний тест.
Мені того дня було дуже погано.
Усе тіло боліло.
Після тесту було відчуття, що я не вступлю до вишу своєї мрії.
НАЦІОНАЛЬНИЙ УНІВЕРСИТЕТ ХАНҐУКУ
ЗАВАНТАЖЕННЯ РЕЗУЛЬТАТІВ
РЕЗУЛЬТАТИ КУРСІВ НАЦІОНАЛЬНОГО УНІВЕРСИТЕТУ ХАНҐУКУ
НАМ ХА-НІЛЬ ВАШОГО ІМЕНІ НЕМАЄ В СПИСКУ
Але я була цілком спустошена, коли побачила результати.
Усі завжди багато від мене очікували.
А я завжди відчувала тиск, щоб не розчарувати їх.
І тиск
тривав усі мої повнолітні роки.
Я розумію.
Ти багато чим пожертвувала.
Дитинством, часом із друзями,
стосунками, захопленнями. Усім.
Ти відмовилася від усього цього, авжеж ти була спустошена.
Боже.
Про що ти думаєш?
Ні про що. Ходімо.
Тепер можна додому?
Ти навмисно не хотіла йти додому.
Що?
Ти не знала, як сказати своїй сім'ї, що завалила співбесіду.
Хіба не тому ти не заходила?
Як ти здогадався?
Думаю, я нарешті тебе розумію.
Думаю, ти надто сувора до себе.
Не хвилюйся про інших, подбай спочатку про себе.
У тебе має бути все гаразд сьогодні, щоб пережити завтра.
Ти питала, що я хотів би зробити, якби міг знову стати учнем.
Так, питала.
Якби я міг повернути час,
я хочу тебе обійняти…
бо мені тебе шкода.
Гей!
Тут хтось є?
Господи.
Що відбувається?
Він — лише білок, тоді чому моє серце…
-«Білок»? -Боже мій.
«Серце»?
Що це? Білок корисний для серця?
Ні, не через це.
Ти повернулася, Ха-ніль? Як пройшла співбесіда?
Знаєш…
Я не поїду у Хвабон.
Чому? Ти завалила співбесіду?
Так, на співбесіді не склалося.
І я досі не готова.
Я хочу ще трішки відпочити. Можна?
Звичайно.
Я і так не хотіла, щоб ти туди їхала.
Я теж. Хто даватиме мені гроші, якщо ти поїдеш?
Знайди роботу в Сеулі. Тут безліч лікарень.
Добре. Я буду у своїй кімнаті.
Гаразд.
Що? Це було легше, ніж я думала.
Не треба було залишатися ззовні.
Вони не спали й чекали на мене.
Що? То як усе було?
Я сказала їм правду.
Молодець. Ти розумниця й одразу мене зрозуміла.
Добраніч.
КЬОН-МІН
Привіт. Як справи?
Привіт, Чоне-ву. Ти завтра зайнятий?
-Завтра? -Я маю дещо тобі сказати.
Побачимося в кафе біля лікарні. Бувай.
Привіт.
Що це?
Прихована камера з твоєї клініки.
Що ти маєш на увазі?
Я ходив туди два дні тому, щоб дістати для тебе файли.
І тоді знайшов це.
Хто міг це зробити?
ПЕРСПЕКТИВНЕ МАЙБУТНЄ РАЗОМ ІЗ ЛЮДЬМИ!
Якщо камери були всюди,
вони стежили за кожним моїм кроком.
Хто міг таке зробити?
Ви знайшли відбитки пальців?
Попросимо NFS негайно проаналізувати їх.
Перевірте мою клініку, раптом я не все знайшов.
Добре.
Не можу в це повірити.
А я радий, що так сталося.
Коли я нічого не міг вдіяти, то втратив будь-яку надію.
Але тепер нам є що розслідувати.
Вони перевірять усіх співробітників.
Упевнений, щось знайдуть.
То ти думаєш, ці камери якось пов'язані з випадком?
Напевно.
До речі,
чому ти тільки тепер розповідаєш мені про камеру?
Я їздив учора до тебе, але ти саме пішов.
Ні, не вчора.
Чому ти не розповів мені одразу, коли дізнався про камеру?
Ясно.
Я ніколи не думав, що камера має якийсь стосунок до того, що сталося.
Я думав, це лише жарт.
Тому я не поспішав розповідати тобі.
Хай там як, якби не ти, я б про це не дізнався. Тож дякую.
-Будь ласка. -Ага.
-Тобі слід зателефонувати Ха-ніль. -Що?
Ти випадково зіпсував їй співбесіду.
Тобі варто вибачитися.
Чоне-ву.
Вона тобі подобається?
Так? Бо схоже, що так.
Я не впевнений.
І не розумію, навіщо мені розповідати тобі.
Так. Ти не мусиш.
Але я б засмутився, якби ти мав до неї почуття.
Ти не маєш зараз бути щасливим.
БРАВО, МОЄ ЖИТТЯ БАР
Скажи мені. Як було у Хвабоні?
Ми каталися на велосипедах.
Велосипедах?
А ще їли.
Ви їли.
І пили пиво.
А тоді зробили це.
Боже. Що зробили?
Зізнавайся. Чого ти така здивована?
Не сміши мене. Зізнання, боже.
-Я казала тобі, що ми друзі. -Невже?
Маєш певність, що нічого не відчуєш,
навіть якщо заночувати разом у готелі?
-Що відбувається? -Що?
То ви були в готелі?
Залишилися на ніч у Хвабоні?
Ні. Ми приїхали останнім поїздом.
Ха-ніль, ти божевільна.
Байдуже, провели ви разом ніч чи поїхали додому на останньому поїзді.
Одне ясно точно, що між вами є почуття.
-Усе не так. -Саме так.
Чоловіки не витрачають свій час і увагу на того, хто їм не подобається.
Та враховуючи ситуацію, не знаю, чи варто мені за вас вболівати.
Але я впевнена, що ти йому подобаєшся.
-Ти розумієш, про що я? -Байдуже.
Господи.
Це ж смішно.
Ха-ніль!
Розповідай! Куди ви ходили?
Гей.
ОРИГІНАЛЬНИЙ ПУСАНСЬКИЙ МІЛЬМЕЙОН
Якщо чесно,
мені було цікаво.
Навіщо він приїхав по мене?
Можеш…
просто залишитися зі мною?
Що він мав на увазі?
Я хочу тебе обійняти,
бо мені тебе шкода.
Чому він продовжує бентежити мене своїми словами?
Чоне-ву!
Ха-ніль.
Що таке?
Я маю дещо в тебе спитати.
Переведи подих. Я можу почекати.
Ти…
Чому ти такий уважний?
Що?
У середній школі ти був дуже незрілим і жорстоким.
То чому повів мене на ігрові автомати, в Сокчо й до нашої школи?
Чому ти дбаєш про мене?
Чому ти
раптом узяв мене за руку?
Чому ти просив мене залишитися?
Навіщо ти приїхав у Хвабон?
Я тобі подобаюся?
Це правда,
чи не так?
Якщо чесно…
Ти не маєш зараз бути щасливим.
Якщо чесно що?
Якщо чесно…
я не маю почуттів до тебе.
Я просто поводився дружньо.
Вибач, якщо заплутав тебе.
Я буду більш обережним.
Ну, розумієш…
Тобто…
Ми все чули…
Тобто нічого.
Ви їли свинячу підчеревину.
Чому ви смажили м'ясо нагорі? Чому?
Ми завжди смажили м'ясо на грилі нагорі.
Усе одно.
Не можна, бо там зараз хтось живе.
Тож чому…
Розумієш…
Чон-ву погодився поїсти з нами м'яса.
Тому ми були нагорі.
Це погано.
Ми бачили, як їй відмовили. Що нам робити?
Що ти кажеш?
Не вигадуй.
Їй не відмовили.
Вона й не освідчувалася.
Вона сказала, що він возив її у Сокчо
і брав її за руку.
Тож вона лише спитала, навіщо він це робив.
Чому вона його спитала?
Вона спитала, бо він їй подобається.
Я бачу.
Вона на нього запала.
Тому їй дійсно відмовили.
Ти правий. Їй жорстоко відмовили.
Грі кінець.
Упевнений, вона зараз плаче.
Ви помиляєтеся!
Їй не відмовили!
Трясця.
Я йому не вірю.
Чому він добре до неї ставився і поїхав у Хвабон, якщо вона йому не подобається?
Хвилинку.
Вони ще одну ніч провели разом?
Хіба вони не їздили в Сокчо?
Я правий. Вони знову провели ніч разом.
Ми зняли два номери. Два.
І я не маю до нього почуттів.
Я спитала лише від нудьги.
Тож не лізьте не в своє діло.
-Добре. -Добре.
Я така пригнічена.
Це неправильно.
Так не має бути.
Що ж мені…
Добрий день.
Ви казали, що якось влаштуємо барбекю.
Боже, скільки тут пилу.
-Багато пилу. -Так, це точно.
І там теж багато.
Тоді я пішов.
І там теж багато пилу.
Боже. Гаразд, я йду!
Божечки.
У мене закінчилися продукти, тож не погодую.
Я йду в бібліотеку.
Ми зачинені.
ЗАЧИНЕНО
ФЕРМА ХЕЙБЙОЛ ОВОЧЕВИЙ МАГАЗИН
Ясно. Продукти закінчилися.
-Добрий день. -Добрий день.
Що ж поїсти?
БЕКОН ТУНЕЦЬ МАЙОНЕЗ
Овва, пощастило.
Може, мені переїхати?
Зажди.
Здається, я вчора втратила голову. Точно, так і було.
Як ти вже знаєш, останніми днями я сама не при собі.
Була спантеличена, тож…
Не зрозумій мене неправильно.
Бувай.
Сподіваюся, між нами не буде незручності.
Авжеж, ні. Такого не буде.
Бувай.
Як мені їх упіймати?
Що це?
Геть!
-Пані. -Це жук!
-Заспокойтеся. -Це жук!
Зупиніться.
А ви добре ловите комах.
Дякую.
ЛІ ГОН-РАН КЛІНІКА «НАДІЯ»
«Лі Гон-Ран»?
Ви мене знаєте?
Що зі мною таке?
Я помилялася і призвела до незручностей.
Так. Я не можу вічно уникати його.
Наступного разу привітаюся з ним, як завжди.
Добре. Я зможу.
Я можу…
Ні, не можу.
Боже, я запізнююся.
Гей, Ха-ніль.
Чому ти не дотримуєшся свого слова? Казала, що незручності не буде.
Знаєш, я…
Я хочу поводитися, наче все гаразд, але все одно відчуваю приниження.
У мене не багато друзів, тож не знаю, де ця лінія.
Не можу відрізнити дружби від кохання.
Тож мене мучить, що я тебе неправильно зрозуміла й пошилася в дурні.
Ха-ніль.
Причина того,
що я не можу повністю відкритися…
бо я не маю права зробити це.
Тож не варто картатися.
Дорогу! Екстрена ситуація!
Вибачте! Дорогу!
Він упав зі сходів.
Досить сильна травма голови. О ні.
Сподіваюся, він у порядку.
Поки ми не бачимо жодних покращень.
Потрібен час на загоєння, тож не будемо поспішати.
Поки що ви добре тримаєтеся.
Гаразд.
Так.
У вашому житті відбулися зміни після тієї аварії з вантажівкою?
Наприклад, переживання тієї аварії у снах.
Або тривожність та напруження щодня.
На щастя, таких симптомів немає.
Це добре.
Розвиток ПТСР після такої серйозної аварії досить поширений.
Наприклад, автокатастрофа чи падіння.
Як лікар ви, певно, самі знаєте,
але медична помилка може…
-Медична помилка? -Так.
У багатьох лікарів, що припустилися медичної помилки, часто буває ПТСР.
Вони мають проблеми з диханням і бліднуть, коли заходять в операційну.
У них тремтять руки, коли тримають у руках інструменти.
Вони не витримують виду крові.
Застрягають у минулому.
Ясно.
Причина того, що я не можу повністю відкритися…
бо я не маю права зробити це.
Час від часу мені сняться кошмари.
І в тих кошмарах
я роблю все, щоб урятувати пацієнтку.
Але вона щоразу
помирає.
Я щоразу переживаю той випадок.
Я серджуся й звинувачую себе за те, що не зміг урятувати свою пацієнтку.
Ти не маєш зараз бути щасливим.
Можливо, його слова вражають ще більше…
бо в глибині душі я так і почувався.
Тож…
ХВАБОН
Чи здатен я зробити когось щасливим?
Чи можу я…
турбуватися про когось?
Як я міг…
Ха-ніль, щось не так?
Що сталося?
Певно, це було дуже боляче.
Усе гаразд.
Усе буде гаразд.
Я відчувала його біль…
наче свій власний.
Я розділила…
його сум.
Ха-ніль.
Я не маю бути щасливим.
Але зараз…
я скучив за тобою.
ЛІКАР У КРИЗІ
Я тримаюся лише завдяки тобі.
Це набагато більше, ніж просто дружба.
Але я не можу сказати, що маю почуття до тебе.
Ти як ліки за рецептом.
Що? Він думає, що від цього я знепритомнію?
Ми всю твою клініку обшукали, та більше камер не знайшли.
Чоне-ву. Як справи?
Мій брат каже, що бачив чоловіка, який біг за тобою до даху.
Хто ти? Чому ти за мною стежив?
Переклад субтитрів: Руслан Поліщук