DOKTOŘI NA DNĚ
Ha-nul, podívej se sem.
Hej!
- Kam to běžíš? - Pojď sem!
Propána, vrať se.
Ba-do, zapózuj.
To je ono.
Tak jo. Postav se tam.
Uděláme jednu společnou. Úsměv.
Hezké.
- Sýr. - Sýr.
- Tak jo. - A teď všichni.
- Ba-do, otevři oči! - Podívej se na mě.
Když se Ha-nul narodila,
bylo prý nebe v Pusanu jasně modré.
Proto se jmenuje „Ha-nul.“
A mě pojmenovali „Ba-da,“ aby se to hodilo.
MŮJ SYN, JAKO OCEÁN
A svým jménům jsme dělali čest.
Její známky sahaly až k nebi.
A moje zůstávaly u hladiny moře.
Byla smutná, i když dostala jedničku.
Prý jednu otázku musela hádat.
- Já byl spokojený se čtyřkou. - Jo! Bude pizza!
Když měla Ha-nul dobrou známku, mamka nám koupila pizzu.
Žili jsme odlišné životy.
Ba-do, dáme si nudle.
- Já chci nudle. - Já chci pálivé.
Ba-do.
To je moje setra.
Nemám hlad.
Hej.
Říkala jsem, ať si nevodíš kamarády.
Hej.
Tak zatím.
Rád jsem se bavil s kamarády,
ale ona se radši učila.
Máma dělá nejlepší žebírka.
Měl jsem rád dobré jídlo,
ale ona se radši učila.
Já byl romanticky založený,
ale ona neměla o randění zájem.
Jsi v pořádku?
Nam Ha-nul!
PODZIM 2009
Ahoj.
Znáš mě? Jsem nejlepší zápasník na škole.
Předpokládám, že znáš.
Líbíš se mi.
Jak to mám říct?
Budíš ve mně zájem, protože jsme tak odlišní.
Jsi vzácná a nechci, aby tě měl nikdo jiný.
Jsi jako poslední cigareta.
To přirovnání nechápu.
A je A a B je B. Zaráží mě, když slyším, že A je B.
Hej.
Ještě jsem nedomluvil. Líbíš se mi.
Pane.
- Nechce mě nechat učit. - Cože?
Darebáci.
Pacholkové.
Proč ji otravuješ?
Mazej odsud.
Randění pro ni byla jen překážka v učení.
LÉTO 2011
Zamilovaná byla,
jen když přivezli nové knihy.
Srdce se jí rozbušilo,
jen když běžela po schodech nahoru.
JARO, 2023
A pak začala být víc
jako já.
Smála se od ucha k uchu při psaní zpráv.
ATTRACTION PRIVÉ, UIJEONGBU
MOJE
Co je? Vrať mi to.
- Počkej. - Co? Vrať mi to!
Běž pryč.
Proč hledáš populární místa na rande?
Rychle! Mami!
Má někoho, s kým chce někam jezdit.
Dělá si starosti.
Určitě kvůli někomu, na kom jí záleží.
- Ha-nul. - Propána.
- Řekni, kdybys potřebovala poradit. - Cože?
Jen říkám,
že jsem tu pro tebe.
O čem to mluvíš?
Jak se opovažuješ?
Kam jsi ji dal?
Co?
To jako vážně?
Proč mi kradeš peněženku?
Chtěl jsem si rozdělit 50 000 wonů.
Co to máš s těmi 50 000? Proč se ta částka nikdy nemění?
Chci jít na rande.
Zajímám se o jednu dívku.
Zase? Proč máš tolik holek?
Počkej.
- Vzal jsi ještě něco? - Co to s tebou je?
- Tak vzal? - Ne.
Nevzal.
Ne, říkám ti to.
Jak ti můžu věřit?
Spočítám si peníze.
Teď má Ha-nul příjemný problém.
DOKTOŘI NA DNĚ
Jsem si jistý.
LÍBÍŠ SE MI
Dám si na peněženku zámek.
Jak se daří?
Co to je?
Mám tě vážně rád.
Mám tě rád.
Ale vážně tě mám rád.
Rozhodně mi řekl, že mě má rád.
Držel mě i za ruku.
Určitě spolu chodíme.
Ale… neřekl to nahlas, tak jsme možná pořád přátelé.
Na co je všechno to zelí?
Naložím ho a udělám kimči.
Aha.
Mimochodem, mami…
Jak jste se s tátou dali dohromady?
Proč se ptáš?
No…
Píšu článek o emocích. Když ti někdo vyzná lásku,
zvednou se ti hladiny dopaminu v mozku.
No nic, jak jste začali randit?
Tvůj otec byl tehdy můj soused.
Jednoho dne mě pozval na omeletu.
Bylo to drahé jídlo, tak jsem souhlasila.
Pak mě pozval na řízek.
A po nějaké době…
Ses narodila ty.
Pozval tě někdy
oficiálně na rande?
Ptám se jen tak.
Je to oficiální, když oba víte, že se máte rádi?
Nebo musí dojít k oficiálnímu pozvání?
Jsem zmatená.
Nemusíš to říct osobně.
Když se máte rádi, chodíte na rande a držíte se za ruce, tak spolu chodíte.
Vážně?
- Když se držíte za ruce, je to randění? - Určitě!
Tak to dřív bylo.
Aha. Dřív.
Řekni, jestli jsem to pochopil.
Tvoje kamarádka pila s jedním chlapem, on se opil.
Pak jí asi šestkrát řekl, že ji má rád.
- A drželi se za ruce. - Ano.
- Chodí spolu. - Vážně?
- Takhle to dnes chodí? - „Dnes?“
Strýčku, kdy jsi naposledy s někým chodil?
S Dan-bi jsem se rozešel, když jsem odcházel z armády.
- Tak asi před 20 lety? - Cože?
To bylo koncem 90. let. Na konci století.
Mezi randěním tehdy a teď není takový rozdíl.
Ovšem, že je. Je to 20 let.
Ani jste neměli mobily.
Znám někoho, kdo randil nedávno?
- Jako třeba já? - Propána!
Hej, kdy ses tu objevil ty?
Strýček mi nabídl 50 000 wonů denně za mytí nádobí.
Zase meleš o 50 000?
Mohl by sis změnit jméno.
Tak co?
Mluvíš o tom ze střechy, viď?
Já to tušil. Vy jste se drželi za ruce?
Kdepak.
- Mluvila jsem o kamarádce. - Určitě?
Rozhodně to znělo jako ty a pan Střecha, ale dobře.
Každopádně, nedá se říct, že už jsou pár.
- Proč ne? - Jsou ve fázi flirtování.
Nemůžou ještě říct, že jsou spolu.
Možná se drželi za ruce
nebo dělali něco víc.
Ale nepočítá se to, když to oficiálně neoznámili.
Randění je teď komplikované.
Drželi se za ruce, ale nejsou spolu?
No jasně.
Co na tom, že si dáš milion věcí do košíku?
Nejsou tvoje, dokud nezaplatíš.
To je chytré rčení.
Vážně?
Co je? Proč jsi tak vážná, když se nejedná o tebe?
Já…
Jen lituju tvoji budoucnost.
Měj se hezky, strýčku.
Rozhodně nejde o mě.
Ahoj.
Čong-wu, jsi doma?
Čong-wu.
Můžeme si promluvit?
- Můžeme. - Panebože!
- Proč se mi díváš na telefon? - Nechtěl jsem.
Nemůžu si pomoct, mám skvělý zrak.
- O co jde? - Co?
Chtěla jsi o něčem mluvit.
Víš…
Dáš mi sklenici vody?
Jasně. Pojď dál.
- Tady máš vodu. - Děkuju.
Proč se ostýcháš mluvit?
Víš…
No…
Čong-wu, jsi tam?
- Ano. - Co tady dělá?
- Hej, musíme si promluvit! - Vydrž.
Schovám se do koupelny.
Proč se schováváš? Řekneme, že jsme si jen povídali.
- Ne. - Čong-wu!
Už teď nás podezírá, když nás uvidí…
Ne.
Budu v koupelně, tak se ho rychle zbav.
- Co? - Čong-wu!
- Už jdu. - Čong-wu!
Co chceš, Ba-do?
Co asi? Potřebuju s tebou mluvit.
O čem? Proč jsi přišel?
Čong-wu, promluvme si jako muž s mužem.
Co? O čem chce mluvit?
Tak jo.
Jdi na rande s Ha-nul.
- Co to… - Zmlkni!
Vím, že to je nehorázné, a stydím se, že to říkám.
- Co? - Ale abych byl upřímný,
štve mě, jak si s ní hraješ.
Já si s ní nehraju.
Zamysli se. Vzal jsi ji do Sokčcha a Hwabonu.
Zmátl jsi ji a pak tvrdil, že jste jen kamarádi.
Hele, to je…
Dal jsem ti šanci
a myslel, žes ji odstrčil, kvůli své situaci.
Ale teď je všechno vyřešené.
Tak proč ji taháš za nos?
To jsem nikdy nedělal.
Vím, že jste se drželi za ruce!
To snad ne.
Chtěla poradit a říkala, že to je pro kamarádku.
Ale ona žádné nemá.
Rozhodně jde o ni.
Ty blázne!
Slyšel jsem, že jsi jí vyznal lásku a drželi jste se za ruce.
Oficiálně jsi ji nepozval na rande, tak si představ, jak hrozné to pro ni je.
Ha-nul s tebou chce chodit, tak se všude vyptává.
Tak
jí ušetři té úzkosti
a pozvi ji na rande.
Je po mně.
Já myslel, že už randíme.
- Cože? - Myslel jsem, že už
spolu od včerejška chodíme.
Cože?
To je ledové!
- Co to bylo? - Nic.
Poslední dobou zlobí trubky.
S Ha-nul promluvím, můžeš jít.
Můžeš z toho vycouvat, měli bychom to sepsat.
To bych neudělal. Muž své slovo drží.
- Jsi si jistý? - Samozřejmě.
Kromě toho, že má depresi…
A toho, jak se obléká…
Kromě toho, jak je vzteklá, je v hloubi docela milá. Že jo?
Buď na ni hodný.
Tak ahoj. Opatruj se.
Propána.
Je mi tě líto.
Ha-nul.
Už je pryč.
Proč jsi pustila…
Jsi v pořádku?
Nejdřív pojď ven.
Jsi celá promočená.
Propána.
Nevím, co se tam stalo.
Byly to vážně trubky?
Je to pravda?
Co?
Vážně spolu chodíme?
No…
ne snad?
Včera jsme se drželi za ruce.
Udělala jsi to a nechtěla se mnou chodit?
Zahrávala sis se mnou?
- Děláš si ze mě blázny? - Ne.
Taková já nejsem.
Ani já ne.
Líbíš se mi.
Nechci být tvůj kamarád.
Já… taky ne.
Ale nebyla jsem z tebe celá hotová.
Já ano.
Ale jsi promočená.
To nic.
Dám ti něco na sebe, nebo nastydneš.
Co tu mám? Tohle ne.
Napij se čaje.
- Tak jo. - Pozor, je horký.
- Je dobrý? - Ano.
Tak jo. Vydrž.
Nedívej se.
Co to je? Tys pro mě natrhal?
Ne, pečlivě jsem je pro tebe vybral v květinářství.
To je milé.
Jsem zvyklá na pach alkoholových tamponů.
Tyhle krásně voní.
Chceš dnes něco podniknout?
Pojďme na rande.
Tak jo.
Dobře.
- Je to obrovské. - Že jo?
Hele. Není mi vidět ruce.
Nevidím je.
To bylo nečekané.
Měl jsem se snad objednat dopředu?
To ne, ale…
Je skvělý pocit, že jsi moje přítelkyně.
Pro mě také.
To je krása.
Ha-nul. Kdes byla?
Čekal jsem na tebe.
Můžeš se těšit.
Propána.
Budeš mít přítele.
Věděl jsem, že mluvíš o panu Střechovi.
Tak jsem za ním šel a domluvil mu.
Brzy tě pozve na rande.
Nejsi mi vděčná? Dělá to 50 000 wonů.
Vlastně ne.
Tohle má cenu 100 000.
Sto tisíc.
Můžu tě stotisíckrát praštit.
- Já z tebe nemůžu! - Jen jsem ti pomáhal!
Darebáku!
Mám mu zavolat?
Co si to mumláš?
Co? Co je ti do toho, co si mumlám pro sebe,
nebo křičím v parku?
No…
měla jsem výčitky.
Co?
Myslím, že jsem tě přiměla Čong-wuovi zavolat já.
Tak mám výčitky
a asi bych se měla omluvit.
Propána.
Myslíš?
Stačí se omluvit.
Proč máš otevřené jeho číslo?
Vynadal ti, a řekl, ať už nevoláš.
Došlo k nedorozumění.
Nebyl to Čong-wu, ale nějaká žena.
Jaká?
Vzala mu telefon a začala nadávat.
Neobtěžoval jste se mu zavolat, když byl na dně.
Jak se opovažujete ozývat se teď?
Ztraťte se,
než na vás vyleju kýbl ledové vody.
Ale zněla moc staře, aby byla jeho přítelkyně.
Nemohla to být jeho matka, protože jeho rodina nemá přízvuk.
A taky je teď v Americe.
Kdo to asi byl?
Asi ji znám.
Jak?
Čong-wu bydlí na střeše domu mé kamarádky.
Cože?
Čekal jsi dlouho?
I kdyby, nevadilo by to.
Jsi blázínek.
- Tak jdeme. - Jdeme.
Čong-wu!
Kdo to je?
Čong-wu!
Proč jsi mi to neřekl?
Zavolal bych dřív, kdybych věděl, že máš potíže!
Proč jsi mi to neřekl?
Co děláš?
Jak jsi mě našel?
Nebyl jsi mé rande naslepo?
Hong-ran mi všechno vysvětlila.
Říkala, že Čong-wu bydlí ve tvém domě.
Co se to tady děje?
Její rande naslepo, ten chirurg, jsi ty?
Ano, ale to není důležité.
Kdybych o tom věděl, přijel bych pro tebe.
Bydlíš na zchátralé střeše,
co nestojí ani za zálohu a 300 000 wonů měsíčně!
- Vlastně 500 000. - Včetně úklidu?
Proč se ptáš?
Je mi to vážně líto.
Můžeš nám dát trochu soukromí? Musíme toho spoustu probrat.
Ne, můžeš dát soukromí ty nám? Jdeme na první rande…
Musím ti toho spoustu říct.
Dělal jsem si o tebe starosti.
Asi si myslíš, že se k tobě všichni otočili zády.
Hodně lidí si dělalo starosti,
ale nezavolali, protože tě nechtěli obtěžovat.
Nemůžeš to vzdát.
Víš co?
Co kdybychom si promluvili u jídla?
- Hele, já… - Má pravdu. Běžte.
Ne. De-jongu, já…
Pak mi zavolej.
Počkej, Ha-nul. Pusť mě.
- Neodcházej! - Vážně jsi mi chyběl.
Nechoď. Pusť mě.
- Propáníčka… - Nech mě jít.
Vážně mě to mrzí.
Co děláš na takovémhle místě?
HANYANG HWARO
Pospěš si.
Vždyť jdu.
- Pojď dovnitř. - Dobrý den.
Dobrý den.
Můžeme si sednout?
Tak prosím.
- Co to děláš? - Proč si nesedneš sem?
Dřív sis sedl, když jsem vytáhl židli pro sebe.
No teda.
Proč jsi tak dospěl? Je to smutné.
Jak to myslíš?
Nesnášel jsi, jak jsem se choval.
Ano, bylo to otravné.
Ale bylo to lepší než tohle.
Když tě vidím tak pokorného…
Můžete nám přinést pět porcí hovězího?
- Ovšem. - Proč tolik?
Neostýchej se.
Není to drahý podnik. Jen jez.
Nechceš ani maso.
- Prosím. - Děkuji.
- Je to dobré. - Jen si dej.
Maso ti muselo chybět.
Přestaň to dramatizovat.
Ha-nulina matka mi grilovala maso zrovna včera.
- Hovězí? - Vepřové.
Aha.
Proč tě zajímají takové maličkosti?
Chci vědět všechno.
Jak jsi to měl těžké a tak.
Co to do tebe vjelo?
Po tom incidentu jsi trucoval.
Převrátil jsi všechno, co jsem řekl.
Proč ta změna?
Máš pravdu.
Byl jsem zahořklý.
Pohrdal jsem tebou.
Občas jsem ti záviděl a štval jsi mě.
Ale něco jsem si uvědomil.
Když jsem tě viděl trpět, zlomilo mi to srdce.
Tehdy mi došlo, že mi na tobě pořád záleží a mám tě…
Nemůžeš se přestat cpát?
Už jsi dojedl?
Můžeme jít?
Dnes mám napilno!
Kdo má víc času? Ty, který jsi bez práce,
- nebo já, vedoucí kliniky? - Hej.
Hej.
- Teď jsi mi to nandal. - Že jo?
Tak jez.
Pálí se to.
Děkuju.
Řekni, jsi teď v pořádku?
Jsem rád, že se ten incident vyřešil.
Ale říkám si, proč se to muselo stát mně.
Abych byl upřímný,
přišel jsem ti něco říct.
Na co myslíš?
Co? Říkal jsem, že ti zavolám. Co děláš venku?
Čekala jsem, že se touhle dobou vrátíš. Nemohla jsem se dočkat.
Dobrá práce. Jdeme. Nemůžu se dočkat našeho rande.
Počkej.
Ahoj.
Čong-wu, co teď děláš?
Zrovna k tobě jedu. Můžeme si promluvit?
Teď hned?
Dneska nemám čas. Promluvíme si jindy.
Ranil jsi mé city.
Pomohl jsem ti s případem, a když je po všem, ignoruješ mě.
Chtěl jsem ti zavolat, ale…
Budu doma. Měl bys s ním promluvit.
Dnes vážně nemůžu.
Zavolám později. Promiň.
Proč? Copak tě nechtěl vidět?
- Máme rande. - I tak.
Tak věrný nejsem.
A už mě naštval De-jong, že nás vyrušil.
Pojď.
Něco mi pověz.
Jaké má podle tebe být zamilované rande?
To zjistíš.
Bude to hrozně sladké.
„Sladké?“
To jsem zvědavý.
Co to do tebe vjelo?
Uvidíš.
Srdce mi buší už teď.
Tenhle článek je velmi zábavný.
Věděla jsem, že pacienti díky ERAS můžou být propuštěni dříve.
Ale v Mayo klinice propustí 75 % pacientek
ve stejný den, kdy podstoupili mastektomii.
Před ERAS to bylo 10 %.
Aha.
Co myslíš?
Nejsem si jistý.
Můžeš být trochu víc nadšený?
No jasně.
Nečekal bych tak velký rozdíl.
Bylo by skvělé použít ERAS při rekonstrukci prsu.
Že ano? Také budou menší komplikace.
No jo.
Mimochodem, bylo tohle to rande, co jsi chtěla?
Ano. Proč.
Co? To nic.
Nepoznám, jestli je to rande, nebo konference.
Ale nedělej si starosti.
Mimochodem, víš, co znamená „sladké,“ že?
Vždycky jsem chtěla se svým přítelem debatovat o článcích.
Proto mi to přišlo sladké.
Vážně to zní sladce.
Že jo?
Ano.
Co budeme dělat teď?
Zamluvila jsem studovnu.
Říkala jsem si, že bychom mohli společně psát.
Máš nějaké téma?
Neplánuji dělat průzkum celý den.
Dokonce jsem nám připravila hru.
- Hru? - Ano.
- Jakou hru? - Dobře.
- Propána. - Ukaž.
Budeme se plácat na zápěstí?
- Hádej, co to je. - Co?
Intravenózní katetr.
Hádej, co je tohle.
- Copak? - Arteriální katetr.
- A teď rychlý test… - Pojď se mnou.
Co? Proč?
- Pojď. - Proč?
To ale září.
Co děláme v kině?
Chtěla jsi jít na film, až se všechno uklidní.
Chtěla sis dát popcorn vedle někoho, koho máš ráda.
Ty si to pamatuješ?
Popravdě jsem nechtěl běžné rande,
kdy bychom šli na film nebo do kavárny.
Ale myslím, že to potřebuješ.
Je to naše první rande jako páru.
Vážně musíme číst články a debatovat o nich?
Fajn. To můžeme udělat na našem prvním výročí.
Dobře.
Jaký film jsi viděla naposledy?
No, bylo mi 12.
Pouštěli nám film na základce.
Myslím, že to byl The Shredder and the Vampire.
- Pojď se mnou. - Co?
KINO
Teď!
Napravo! Kam jdeš?
- Dobrý. - Dobrý.
Líbí se mi tyhle. Nechám si je.
Ty se mi také líbí nejvíc.
Tak si nechám tyhle.
Proč na mě tak zíráš? Dojalo tě, že jsem ti je nechala?
Ne.
Nechci přítelkyni, co ustoupí a pochopí.
Odešla jsi, když tě o to De-Jong požádal.
Vždycky jsem tě litovala, že jsi sám.
Byla jsem ráda, že se ukázal.
Zněl upřímně, tak jsem vás nechala si promluvit.
Proto jsi říkala, ať se sejdu s Kjong-minem?
No…
Zdálo se, že jsi s ním chtěl mluvit.
Mohla bys
přestat ignorovat svoje city
a ustupovat ostatním?
Láme mi srdce, jak se snažíš všechno pochopit.
Jak to myslíš?
Vždycky potlačíš svoje pocity, jsi chápavá a ustoupíš.
Možná proto jsi byla tak vyčerpaná.
- Můžu se tě na něco zeptat? - Na co?
Musela být chvíle,
kdy ti došlo, že jsi vyčerpaná.
Důležitá chvíle, která tě zavedla k psychiatrovi.
Skutečný důvod, proč jsi odešla z práce.
Takové věci.
Byla práce v nemocnici těžká?
Nebo… se něco stalo?
MŮŽU DRŽET
Co děláš?
Ha-nul si kreslila.
- Chceš slyšet dobrou zprávu? - Co?
Našel sis práci?
Ne, ale myslím, že Ha-nul a pan Střecha budou randit.
- Já vím. - Jak to víš?
Říkala, že píše článek o lidských emocích.
Ptala se, čím začíná vztah,
a jestli musíš oficiálně toho druhého pozvat na rande.
Proč by o tom psala zrovna teď? Bylo jasné, že mluví o sobě.
Došlo ti to rychle.
No ovšem. Jsem její máma.
Vzhledem k tomu, jak to má těžké,
doufám, že jí ten vztah rozveselí.
Nebuď zvědavý a dělej hloupého.
Zvědavý už jsem byl.
Zmínil jsem se jí o tom a jeho prosil, ať s ní chodí.
Proč? Zvládla by to sama.
To nic.
Žádala nás o radu,
což znamená, že potřebovala pomoct.
Nikdy neřekne nic, co by nechtěla.
Ach jo.
Nic se nestalo.
V nemocnici.
Jen jsem byla vyčerpaná, to je všechno.
To se mi ulevilo.
Nemusíš mě doprovázet domů.
Vždycky jsem to chtěla udělat.
Ale říkala jsi, že bydlíme moc blízko.
Stejně.
Ahoj.
Tak ahoj.
Co to je?
SVATEBNÍ OZNÁMENÍ MIN KJONG-MIN A ČONG JU-RI
- Co se stalo? - Kjong-min říkal, že sem jede.
Asi mě chtěl pozvat na svatbu.
Jeho svatbu?
- On se žení? - Ano.
Za dva měsíce.
Dej mi chvilku.
Propána, Kjong-mine.
Ahoj.
Proč jsi sem jezdil, když jsem byl pryč? Teď mám výčitky.
Tak jo.
Blahopřeji ke svatbě. Uvidíme se brzy.
Ahoj.
Ha-nul, objednáme si jídlo a dáme si drink?
Ne, děkuju.
Není mi moc dobře.
Tak si běž odpočinout.
- Dobrou noc. - Dobrou noc.
- Jsi vzhůru? - Ano.
Chceš si dát společný oběd?
Promiň, ale nejsem doma.
Nejsi?
A kde jsi?
Já… Pak ti zavolám.
Tak jo.
Ahoj.
PSYCHIATR
Jsem objednaný k psychiatrovi. Musím jít.
Jak se vám daří?
Co vás sem dnes přivádí?
No…
Chci další prášky k těm, co už beru.
Nějaký lék, co si můžu vzít,
když mám potíže.
Stalo se něco,
co váš stav zhoršilo?
Promiňte. Jsem Jo Čong-wu. Jsem objednaný na druhou hodinu.
Pan Jo.
Můžete jít hned dál.
Dobře.
MÍSTNOST 1
Protože mi vždycky říkal…
že si vedu dobře.
Proč brečela?
Proč vypadá tak smutně?
Netušil jsem, proč vypadala
tak zničeně,
a to mi lámalo srdce.
Ahoj, kde jsi?
Někdo mě chtěl vidět.
Zavolám později.
Dobře. Zavolej.
To byla dřina.
Sestro Do, nezajdeme si na…
Ne, děkuji.
Ani jsem nedomluvil.
To myslíte vážně?
- Pane. - Ano?
Máte tu hosta.
Hosta?
Čong-wu, kdy jsi dorazil?
Máš hezkou kliniku.
Že ano?
Myslel jsem, že bude úspěšná, tak jsem si vzal půjčku.
Ale mám potíže ji splácet.
- Posaď se. - Dobře.
Propána.
Tak…
Co tě sem přivádí? Chtěl jsi mi něco říct?
No… Myslel jsem, že bych ti to měl říct osobně.
Odmítáš?
Ano.
Čong-wu.
Proč nechceš pracovat společně?
Bude těžké vzít si další půjčku, najmout personál
a otevřít další kliniku.
Mrzí mě to.
Jsem vážně vděčný za tvou nabídku.
- Ale není vhodná doba. - Proč ne?
Líbí se mi jedna dívka
a nemá to teď lehké.
Myslím, že bych měl zůstat s ní.
Nechceš pracovat?
To ani ne.
Ale asi by byla zklamaná, kdybych dostal práci a ona ji neměla.
No nic,
říkal jsem si, že bych ti to měl vysvětlit.
Váhal jsem, jestli ti to mám říct, tak si to neber osobně.
Měl bych jít. Promiň.
Zůstaň aspoň na čaj.
To je dobrý.
TRADIČNÍ PUSANSKÝ MILMJON
NAM HA-NUL
Čong-wu.
- Co děláš? - Nic moc.
- Zdravím. - Propána.
Vždycky vypadáš, jako bys čtrnáct dní nejedl.
Pojď nahoru.
Koupila jsem kuře, můžeš si dát stehýnko.
Má pravdu. Jdeme.
- Pojď. - Ne, děkuji.
- Jen pojď. - Vážně nechci.
Proč to děláte?
Dáme si kuře.
- Já nechci… - Jen pojď.
Počkej, mám směs na palačinky. Něco rychle připravím.
Ha-nul se brzy vrátí domů. Můžeš ji vidět, jestli chceš.
Bude lepší, když půjdu. Sbohem.
Kam to jdeš?
Musíme si promluvit.
O čem?
O čem potřebujeme mluvit?
Čong-wu.
Pozval jsi ji už na rande?
No, víš…
Takže ne.
Stydíš se víc, než jsem myslel.
Potřebuješ pomoct?
Co?
„Ha-nul,
má láska k tobě je větší než nebe a Země.
Když se mnou půjdeš na rande, dobře se postarám o tebe i tvého bratra.
Taky mu dám hodně peněz.“
Jaké to bylo?
- Moc hezké ne. - Ne?
Tak…
Hele…
„Ha-nul,
poprvé jsme se potkali jako studenti. A teď jako dospělí.
Co kdybychom si udělali
místo školních fotek pár svatebních?“
Lambado, skoč do obchodu pro olej.
Máme tu důležitý rozhovor.
Na smažení kašli. Není tvůj zeť.
Nemusíš připravovat hostinu. Počkej tady.
Já z ní zešílím.
Já zešílím z tebe.
Propána.
Tak jo.
Mimochodem…
Jak se vy dva znáte?
Tobě se líbí?
Cože? Dřív jsem randila.
Bude se ženit?
Jak se máš?
Dobře. Už je to doba.
Jak se ti daří?
Jen odpočívám.
Proč jsi mě chtěla vidět?
No… Myslela jsem, že bys to měla vědět.
Profesor Min Kjong-min se bude ženit.
Slyšela jsem.
A víš o tom večírku na rozloučenou?
Také odchází.
Ale vždyť nedávno nastoupil.
Bere si dceru ředitele farmaceutické společnosti,
bude pracovat tam.
Proč bral tu pozici, když chtěl odejít?
Té společnosti se hodí jeho zkušenosti.
Řekněme si to upřímně, ten článek byl tvůj.
Uvedl se jako autor,
přivlastnil si zásluhy a stal se profesorem.
Věřila bys tomu, že za něj nastoupí dr. Wu?
Občas na ten den vzpomínám.
Tehdy
bylo všechno dokonalé.
Po několika dnech jsem konečně vyřešila úlohu.
PRVNÍ ŘADA, VLEVO
Přiřadili mi místo, kde jsem se mohla lépe soustředit.
ZKOUŠKA Z TĚLOCVIKU
Dokonce jsem zvládla zkoušku z tělocviku, které jsem se bála.
Ten den byl plný dobrých zpráv.
Říkala jsem si:
„Každý by měl mít tak krásný den aspoň jednou v životě.“
TÁTA
Co? Nevěděla jsem, že volal.
Zlato!
Otevři oči!
Prosím, prober se!
Otevři oči, prosím!
Zlato moje!
No tak!
OPERAČNÍ SÁL
Zlato!
Ale na konci toho
dokonalého dne na mě čekalo neštěstí.
- Děkuji, že jste přišli. - Chudáčku.
- Tudy. - Propána.
MÍSTNOST PRO RODINU
Užívala jsem si svého štěstí,
zatímco můj táta se nadechl naposledy.
Ani jsem se
nemohla rozloučit.
- Nemohla jsem na to přestat myslet. - Tatínku…
Od té chvíle
trpím úzkostí pokaždé…
když jsem šťastná.
„Jak dlouho mi to štěstí vydrží?“
Každý okamžik…
je boj s výčitkami, nervozitou a úzkostí.
Je to celý můj život.
Tak… Možná proto…
Když mě pochválil,
cítila jsem klid.
Protože mi vždycky říkal…
že si vedu dobře.
Je to těžké, že? Podívejte se na tohle.
Cože? Jak jste…
Víte, že to bylo těžké sehnat, viďte?
Mockrát děkuji.
To nic. Hodně štěstí.
Kvůli těmto případům musíte být opatrní.
To je pro dnešek všechno. Dobrá práce.
Vím, že jste utahaní z noční, ale vydržte.
Nenech Ha-nul ponocovat dvakrát po sobě.
Zrovna píše článek. Hodně štěstí.
Aha.
Dělala jste někdy Whippleovu operaci? Cítíte se na ni?
Myslíte to vážně?
Můžu se připojit?
Ze začátku ne.
Z velkých operací se hodně naučíte.
Byl jsem hrdý, jak jste dřela, tak jsem přemluvil profesora.
Mockrát děkuji.
Připravím se na to.
Přiměl mě na něj spoléhat.
Blahopřeji k postu zástupce profesora.
Brzy se vám naskytne další příležitost.
Jen do toho.
Dej si tohle.
Proč jste to udělal?
Celý článek jsem napsala já a vy jste vynechal moje jméno.
Jo, to?
Myslel jsem, že bude nejlepší, když budu jediný autor.
Dr. Oh a Kwon udělali to samé.
Měl bych to udělat také.
Také dostanou o deset bodů víc a já ne.
Ale napsala jsem ho celý sama.
Nemůžete být autor…
To je váš problém.
Vážně jste tak hloupá? Je tohle nutné?
Chcete, abych pohořel?
Až se uvolní místo, doporučím vás.
Tak na tohle zapomeňme.
Profesor s tím už souhlasil.
Profesore Mine.
Mrzí mě, že tak náhle odcházíte.
- Mě také. - Jste si jistí? Tváříte se spokojeně.
Určitě.
Za všechno vám děkuji. Připijme si.
- Skvělá práce. - Skvělá práce.
Dobrá práce.
Skvělá práce.
- Dejte si ještě, dr. Wu. - Dobře.
- Dobrá práce. - Děkuji.
- Skvělá práce. - Děkuji.
Dr. Namová.
Ha-nul, co vás sem přivádí?
Nejsem vítaná?
Jste.
Děkuji, že jste přišla. Naliju vám.
Děkuji.
Co děláte…
Mám vám to říct?
Přede všemi?
Začněte žít čestně.
Dost!
- Jdeš domů? - Ahoj.
Ano. Popovídal sis hezky s Čong-wuem?
Ani si nemyslím.
Proč ne?
Ahoj.
Nic moc nedělám.
Nelži.
Nejspíš jsi na rande. Vím, že chodíš s Čong-wuem.
Jak to víš?
Dr. Bin mi řekl, že Čong-wu někoho má.
Věděla jsem, že to jsi ty.
To řekl dr. Bin?
Víš…
Nevím, jestli bych ti to měla říkat.
Dr. Bin nabídl Čong-wuovi spolupráci.
Ale on to odmítl.
- Cože? - Říkal, že musí zůstat po tvém boku.
Říkal, že bys byla hrozně zklamaná, kdyby měl práci jen on.
Dr. Bin asi neví, že jsi to ty, protože mě o něco poprosil.
Myslí si, že jste si blízcí, a chce, abys ho přesvědčila.
Nechtěla jsem tě obtěžovat,
ale myslela jsem, že bys to měla vědět.
Aha.
To je hrozné.
Ha-nul, proč nebereš telefon? Kde máš deštník?
Proč jsi mě musel ponížit?
Cože?
Ty, ze všech lidí na světě?
Ha-nul.
Tady se rozejdeme.
Nemyslím si, že jsem na vztah připravená.
Včera jsem byla v pořádku…
ale dneska nejsem.
Mé emoce se vymykají kontrole.
Nevím, jestli odpočívám, nebo se hroutím.
- Ha-nul. - Na chvíli jsem zapomněla…
že se nedokážu postarat ani sama o sebe.
Promiň.
Nemůžeš s tím bojovat po mém boku?
Nevím, o co jde,
ale nech mě sdílet tvou bolest.
Ne.
Nenechám tě trpět kvůli mně.
To je to nejhorší.
To není třeba.
Nemusíme spolu chodit a nemusíš mě mít ani ráda.
Jen si to vezmi.
DOKTOŘI NA DNĚ
Můžu na tebe počkat?
Pořádně jez.
Ber svoje léky.
Můžeš za mnou přijít.
Vím, že jsi v mém pokoji našel tu fotku s Kjong-minem.
Randění vás nezajímá, že?
Věděl jsi, že Čong-wu trpí PTSP?
Nejsem dost silná.
Omlouvám se.
Překlad titulků: Ludmila Vodičková