DOKTOŘI NA DNĚ
Můj strýc vaří milmjon už 20 let.
Nikdo neví, proč změnil názor, když souhlasil,
že bude po vojně pracovat v továrně na rybí koláčky mého táty.
Ba-da se poslední dobou snaží.
Proč v noci krájím okurky?
Proč trávím páteční večery vařením vývaru?
Musím pokračovat.
Ale nejsem si jistá,
jak dlouho mu to vydrží.
Je Ha-nul ještě
bez práce a povaluje se doma?
Nic nového jsem neslyšela, tak asi ano.
Co na tom, že je doktorka, když nemá práci?
Přesně tak.
Wol-son se vychloubala, že její dcera bude profesorka.
Určitě dnes dorazí zase celá zkroušená.
Láme mi srdce, jak musí být smutná.
Také si dělám starosti.
Co se týče mámy, nikdy necítila větší hrdost.
Nemůžu uvěřit, že na našem prvním rande děláme alkohol.
A proč ne?
Až to zkvasí,
můžeme si ho dát k masu. To bude fajn.
Říkala jsi, že to zabere tři měsíce?
Tak si to dáme na výročí 100 dnů spolu.
To není důvod k oslavě. Nejsme děti.
Proč ne? Chci oslavit každý okamžik.
Budu pozorný.
Vždycky ti budu na blízku a koupím ti dobroty.
Budu nosit těžké věci
a budu tě chránit.
Neuvěřitelné.
Piješ tak elegantně.
- Jsi krásná. - Neblázni.
- Mám otázku. - Jakou?
Odkdy jsi tak hezká?
Vážně.
- Hong-ran začala zase randit… - Přestaň.
- Neptej se na hlouposti. - A něco si uvědomila.
Že být zamilovaná je stejně tak úžasné, jako čekat,
až zkvasí švestkové víno.
Všichni žili svůj život.
I já jsem se pomalu ubírala svou cestou.
„Co na mě čeká za rohem?“
„Jsem už vážně v pořádku?“
Na to jsem se ptala sama sebe.
DOKTOŘI NA DNĚ
Tak jo.
Ochutnejte.
- Moje první polévka milmjon. - Páni.
Tu okurku a omáčku jsi připravil sám?
Samozřejmě.
Také jsem uvařil ten vývar a udělal těsto.
Musím si to vyfotit.
Ba-dův první milmjon.
Pusť se do toho, nebo to vystydne.
Tak jo.
Chutná skoro jako od tebe.
- Viď? - No jo.
Není to špatné.
Propána.
To je neuvěřitelné.
Proč brečíš?
Tak dobré to zas není.
Jen jsem na něj pyšná.
Co?
Proč děláš cavyky kvůli polévce?
Zhoršila se ti deprese?
Ty malej…
Prý jsi strýčkovi pomáhal každý den, aby ses to naučil.
Dal sis na něčem někdy tak záležet?
Ne.
Taekwonda nechal za tři dny.
Uměleckého kroužku také.
Kurzy veřejné služby vzdal, ještě než dorazila učebnice.
Přesně tak.
U ničeho jsi nevydržel.
Ale tohle jsi udělal s vervou a odhodláním.
Ba-do.
Jsem rád, že jsi tvrdě pracoval a něčeho dosáhl.
To jsme si přáli.
Zatímco tady budeš pracovat, přemýšlej o tom, co chceš v životě dělat.
Pomůžu, jak budu moct.
Je to výborné.
Jsem zpátky.
Pojď dál.
- Omlouvám se. - To nic.
- Ochutnej. - Tak jo. Vypadá to dobře.
- Jaké to je? Upřímně. - Co?
Je to nový recept?
Chutná to trochu jinak.
Jak?
Je to trochu nevýrazné.
A možná je to tím, že jsem přišel pozdě, ale nudle jsou trochu převařené.
A…
Co je?
- Nejez to. - Prosím?
Co je?
Pane Kongu.
Kam jdete?
- Pojď ven. - Co se děje?
- Pojď za mnou. - Ba-do.
- Pojď ven. - Počkejte, já…
- Co se děje? - Pojď ven.
Provedl jsem něco?
ZAVŘENO
Vážně?
Vařil to Ba-da?
Tvůj bratr, Ba-da?
Ano, musel dost dřít.
Když jsem to viděla, rozbrečela jsem se
a udělala ze sebe hlupáka, protože konečně dospěl.
A já ho kritizoval. Není divu, že jste mě vyhodili.
Budu upřímná. Rozčilovalo mě, že se flákal.
Jsem hrdá, že něco dokázal.
- O jednu starost méně. - To chápu.
- A co moje starost? - Co?
Požádal jsem tě, ať se staneš mou rodinou,
ale neodpověděla jsi.
Tehdy jsem neměla čas.
To přece víš.
Ba-do.
Co to je?
Zaráží tě, že jsi dostal první výplatu?
Tím to není.
Najednou mi dáváš obálku plnou peněz.
Nevím, jestli si to můžu vzít.
Co se najednou chováš tak dospěle?
Vždycky sis říkal o 50 000 wonů.
Utrať to chytře. Nerozhazuj za alkohol a hry.
To je moje věc.
A kdo platí zaměstnance obálkami? Jsi tak staromódní.
Ahoj.
TRADIČNÍ PUSANSKÝ MILMJON
Zlato moje.
Co je?
Proč se mazlíš s tou obálkou?
Píše ti nějaké děvče?
Ručně psané dopisy v dnešní době? To je zastaralé.
- Propána. - Mám kolem sebe samé starochy.
Ha-nul, pojďme na maso.
Ještě jsem plná té polévky.
Pojď i tak. Chci tě pozvat.
Pozvat?
Platíš ty?
- Ano. - Zopakuj to.
Nemusím platit já?
Je mi to trapné, protože jsem tě nikdy na nic nepozval.
Hoď sebou! Za chvíli zavřou.
Hej.
Zdá se mi to?
Je to podvod? Jsi vážně Ba-da?
Není to maska?
- Je to podezřelé. - Jsem to já.
- Jdeme. - Propána.
HANYANG HWARO
Jak chutná první jídlo od bratra?
Vynikající.
Nikdy bych nečekala, že mě pozveš na jídlo.
Já taky ne.
Kdo by řekl, že budu tak vyspělý?
Jez.
Obíral jsem tě o peníze,
ale vždycky tě chtěl aspoň jednou na něco pozvat.
Proč jen jednou? Nepřestávej.
Rozmyslím si to.
Proč? Žádné prázdné sliby.
Dnes už jsem tě pozval, tak jez.
Jen si dej.
Jsem plná. Už nic nesním.
Tady je vaše objednávka.
Děkuji.
- Co to je? - Pro mámu a strýčka.
Ukaž. Zaplatím to.
Ne, platím já.
Ale vyfoť mě při tom.
Jako bych to dělal každý den. Chápeš? Paparazzi snímek.
Fajn.
Propána.
Myslíš, že mě odmítla?
Požádal jsem ji o ruku,
ale celé dny mi neodpověděla.
Nijak.
Neříkal jsem ti, že je moc brzo?
Co budeš dělat teď?
Nejspíš si není jistá, když neodpověděla.
Asi jsi dobrý na chození,
ale ne na manželství.
Co to říkáš? To není pravda.
To rozhodnutí není na tobě,
ale na ní.
A zamysli se.
Kdybys byl vhodný manžel, už by odpověděla.
Propána.
Co?
Co se jí na tobě asi nezdá.
Tak pojď.
- Bojuj až do konce. - Jsi starý mládenec.
- Fajn. Připrav se zemřít. - Fajn.
Je tu pacientka.
Dobře, připravím se.
Nemusela jste chodit až sem, mohla jste mi poslat zprávu.
No…
Už od konzultace byla zvláštní, tak jsem se chtěla ujistit.
Zvláštní? Jak?
Nemohla se rozmyslet a myslím, že si to nahrávala.
Během konzultace z ní byl také cítit alkohol.
Každopádně
bude spokojená, když se operace podaří.
Znáš mě.
Nikdy jsem neporušil žílu.
A jsem zručný, takže operuji rychlostí světla.
To jsem nevěděl. Tak hodně štěstí.
Ten darebák.
Dobré ráno. Pojďme opět odvést dobrou práci.
Překreslím váš plán
z konzultace, aby byl přesnější.
Nechci na další operaci, tak to nepokazte.
Můžete mi věřit.
- Podejte 0,5 ml ketaminu. - Ano, pane.
Štětec.
Jste připravená na konferenci o úmrtnosti?
Ještě ne. Je to složité.
Pošlete mi svou prezentaci, mrknu na ni.
Mockrát děkuji!
Zítra budeme mít hodně pacientů. Postarejte se o ně.
- Ano, paní. - Nashle.
PŘÍTEL
Jsi na sále? Nezapomeň jíst.
Ahoj.
Čong-wu, chceš jít na večeři?
To bych rád. Rozmysli si, co chceš.
Rozmyslím a udělám rezervaci.
Rezervaci?
Dáme si steak s výhledem na řeku Hangang.
Co tak najednou?
No… chci ti něco říct.
Tak zatím.
Vidíš? Nejsem dobrý jen na randění.
Propána.
Jsem úžasný.
Tak jo. Bude to pohodlné
a snadné.
- Pane. - Dobrý den, dr. Namová.
Máte čas? Můžeme si dát čaj?
Ovšem, pojďte.
Výhled na řeku a víno…
Dokonalý večer na odpověď.
Čong-wu.
Ahoj.
Je to tu hezké. Kdy jsi tu byla?
Myslíš, že jsem tu už byla? Vyhledala jsem to pro nás.
Vyhledala jsi to a zarezervovala?
K jaké příležitosti?
No…
Chceš se nejdřív najíst?
Propána.
Na jídlo jsem moc nervózní.
Můžeš to prostě říct?
- Co? - Stahuje se mi hrdlo.
No…
Chtěla jsem ti odpovědět.
Ani nestojí za to odpovídat, protože to cítím stejně.
Ale…
Stalo se něco nečekaného.
Nečekaného?
Šéf mě chce na půl roku poslat do ciziny.
Cože?
Příští rok otevřeme novou dětskou nemocnici.
Chce, abych si prohlédla
jiná anesteziologická oddělení.
Aha.
Počkej.
Co chceš ty?
No…
Popravdě si myslím, že by to mohla být zábava.
Zajímá mě to a pomohlo by to.
Tak co ti brání?
Mrzí mě, že ti musím říct, že budeme odloučení
na celých šest měsíců,
když jsi mě požádal o ruku.
Nechci tě opustit.
Ha-nul.
Chci, abys šla za svým srdcem.
Nechci, abys kvůli mně váhala
s rozhodnutím.
Řekl jsem, že ti nechci stát v cestě.
Tak si o mě nedělej starosti
a jeď.
Čong-wu.
- Co to děláš? - Co?
Aha, maso je tady.
Tak jez.
- Vystydne ti to. - Dobře.
Kdy odjíždíš?
Je to narychlo,
takže musím odjet brzy. Příští měsíc?
Příští měsíc?
Mám žízeň.
To je váza.
Je tu moc skleniček.
Někomu už se to určitě také stalo.
Dostala jsi skvělou nabídku.
Blahopřeju.
Děkuju.
Skvělá nabídka.
Mám z toho radost.
Zdá se v pořádku a zároveň ne.
Propána.
Šest měsíců?
To je vtip? Jak mám vydržet půl roku?
I tři jsou moc.
I jeden měsíc je moc dlouhý. Povolím jeden den! Ne, neodjížděj!
Proč?
Sakra!
Myslel jsem, že do sebe všechno začíná zapadat.
Ne!
Nejezdi. Proč?
Proč?
Prosím, neodjížděj!
Prosím!
Čong-wu!
Hej, počkej!
Teda.
To bylo o fous.
- Proč se tak tváříš? - Jak jako?
Jsi celý schlíplý.
Co se děje? Ha-nul tě odmítla?
Neodmítla.
Tak co je? Propadly se akcie, které jsi koupil za vyrovnání?
- Zapletl ses do podvodu s realitami? - Můžeš odejít?
Odejít? Jak můžu odejít?
Promiňte! Otevřete, prosím!
Prostě běž pryč.
Jak mám odejít?
Hej, počkej.
Co je?
Stěžoval si někdo z tvých pacientů?
Dr. Bin De-jongu.
Slečna Oh Dži-un? Co vás sem přivádí?
Co uděláte s mýma očima?
Slíbil jste, že mě uděláte hezkou a jsou nesymetrické!
Nejsou.
Nelžete. Věděla jsem, že to popřete.
Podívejte.
Tahle strana má 3 mm, ale tahle 3,1 mm.
Zničil jste mi život!
Včera jsem takhle šla na konkurz a diskvalifikovali mě.
Paní, už jsem vám to vysvětlil.
Kvůli nesymetrickému obličeji a různé velikosti očí
budou vaše oči vypadat přirozeně nesymetrické.
A je to jen pět dní,
takže to zhoršuje otok.
Chvíli vydržte. Když nebudete spokojená, předělám…
Děkuji, nechci.
Nemůžu uvěřit, že jsem věřila břídilovi.
Myslím, že jste opilá. Přijďte…
Vy.
Chci odškodnění
a přijetí zodpovědnosti za můj pokažený konkurz.
Proč bych za to byl zodpovědný?
Buďme upřímní.
Když byl konkurz tak důležitý, měla jste operaci odložit.
Jste umíněná, i když jsem to vysvětlil.
Umíněná? Jak se opovažujete? Zničil jste mi život.
Uhněte!
- Paní. - Vy jeden…
Paní!
Co to děláte?
To ne, prosím!
Nemůžu uvěřit, že to viděla.
Musí být hrozně zklamaná.
Slíbil jsem, že ji ochráním,
ale ochránila ona mě.
Jsem takový hlupák.
Dále.
Slyšela jsem to.
- Už se to rozkřiklo? - Ano.
Všem připadala od začátku podezřelá. Snažila jsem se vás varovat.
Chtěl jsem udělat co nejvíc operací.
Procedura dopadla dobře, tak se nebylo čeho bát.
Neměl byste být tak hodný a přijímat podezřelé pacienty.
Fajn.
REZIGNACE
Co to je?
- Snad se vám povede dobře i beze mě. - Odcházíte?
Nějak jsem vás rozzlobil?
Mnoha způsoby.
Počkejte.
Neříkejte mi, že odcházíte,
protože s někým chodím a vy ke mně něco cítíte.
Co je to za nesmysly?
Nesmysly?
Tuhle jste mi říkala,
že kdybychom byli opuštění, něco byste ke mně cítila.
Překvapilo to ostatní sestry.
Řekla jsem to,
abych vám pomohla, protože jste se s dr. Liovou nemohli rozhoupat.
Když jsem upadla a nechtěně vás políbila, zostudila jsem svou rodinu.
Tak odcházíte
kvůli rodině?
Proto ne.
- Chci cestovat. - Cestovat?
Sním o tom, že utratím všechny peníze za cestu kolem světa.
Chci to udělat, než bude pozdě.
Aha.
Půjdu za svým štěstím.
Sbohem, dr. Bine!
KLINIKA PLASTICKÉ CHIRURGIE LA BEAUTE
Jsi v pořádku?
Nejsem.
Pacientka si stěžovala a viděla to Hong-ran.
A navíc rezignovala sestra Doová.
- Cože? - Všechny špatné zprávy přišly najednou.
Takhle daleko jsem došel jen díky tomu, že se o všechno postarala sestra Doová.
Nechci ji nechat jít, protože jsem na ni spoléhal.
Asi ti bude hodně chybět.
Přemluv ji.
Neposlechne.
A i kdyby, nebylo by mi to příjemné.
Měl bych ji nechat jít za jejím snem.
Snem?
Chce cestovat, než bude pozdě.
Za to ji obdivuju.
Je skvělé, že má sen.
Když mi to říkala, zářily jí oči.
Některé věci můžete udělat jen teď.
Nechtěl jsem být sobecký a bránit jí.
Jestli mi na ní záleží,
musím ji nechat jít.
PŘÍTEL
- Máš po práci? - Ano.
Jen se musím podívat na graf.
Vážně?
Jak dlouho to potrvá?
Asi deset minut.
Aha.
Můžu počkat uvnitř?
Cože?
Co se děje?
Chtěl jsem jít domů s tebou.
Nevšímej si mě a pracuj. Počkám.
Ne, zítra půjdu dřív.
Pojďme.
- Tak pojď. - Tak pojď.
Řekla jsi primářovi, že pojedeš?
Ještě ne.
Požádala jsem o čas na rozmyšlenou.
- Proč? - No…
Šest měsíců je dlouhá i krátká doba.
Asi jsem to nedomyslela.
Rozhodilo tě to a to jsem nechtěla.
A když jsem teď profesorka, budu mít spoustu práce.
Už takhle se mi vede dobře, tak do zahraničí nemusím.
A nechci tě opustit.
Souhlasím.
Nechci, abys jela.
Jak můžu šest měsíců nevidět tvou hezkou tvář?
Ale změnil jsem názor.
Některé věci můžeš udělat jen teď.
Není fér, abych ti v tom bránil.
Šest měsíců nic není. Budeme si volat.
Když budu moct, přijedu tě navštívit.
- Vážně? - Ano.
Přijedeš za mnou do Ameriky?
No jasně.
Můžeš mě provést po jejich nemocnicích.
Tehdy jsem
dělal jako by nic, protože jsem byl
tou zprávou zaskočený.
Ale myslím to vážně.
Měla bys jet.
Čong-wu.
Ale slib mi, že do té doby se mnou strávíš hodně času.
A půjdeme na všechna rande, co budu chtít.
Dobře.
Děkuju.
Já také.
Mimochodem,
poznala jsi, že mě to rozhodilo?
Vůbec ne.
Myslím to vážně.
Propána.
Dobrý den.
Přemýšlela jsem o tom.
Tu nabídku přijímám.
Těším se.
Dobrá práce.
Propána.
- Myslíš, že to zvládnu? - Ovšem.
- Dokážeš to. - Dokážu to.
Je to zvláštní pocit.
Co?
Pomyšlení, že tu budeš chodit beze mě.
Šest měsíců uteče jak voda, že?
Ovšem.
Budeš volat často?
To si piš!
Přijedeš za mnou, viď?
Už teď se mi stýská!
Budeš mi hrozně chybět!
Stýská se mi, i když jsi tady!
Co mám dělat?
Čong-wu.
Už teď mi chybíš.
Neopouštěj mě!
Prosím? Jak to myslíte?
Berete tu nabídku zpátky? Proč?
Abych byl upřímný,
profesor Na chtěl poslat profesorku Kimovou.
Ale ta to odmítla, a nabídka přešla na vás.
Ale rozmyslela si to.
Takže je podle profesora Na lepší, aby jela ona.
Je mi to líto.
Jestli se naskytne další příležitost, slibuji, že jako první doporučím vás.
Měl bych jít.
Neměl mi to nabízet.
Ach jo.
Ha-nul!
Ahoj, Čong-wu.
Máš také po práci?
Ne, vzal jsem si volno, protože jsi dnes končila dřív.
Chtěl jsem jít na všechna rande, než odjedeš.
Vymyslel jsem asi pět rande a jedno z nich
je tajně čekat, až půjdeš z práce, a jít domů ruku v ruce.
- Víš… - To nic.
Nečekal jsem dlouho. Jen asi 17 minut.
- Tak pojď. - Dobře.
Je fajn dát si po práci společně něco na zub.
Že jo?
Asi jo.
Ale tohle štěstí dlouho nevydrží,
když příští měsíc třetího odjíždíš.
Čong-wu…
Neměl jsem to říkat.
Nechci tě stresovat. Jsem smutný, že odjíždíš, ale nechci ti bránit.
Jsem hrdý, že jsi úspěšná žena a vydáváš se
do světa.
Až se vrátíš, můžeme sem chodit každý den.
- Poslouchej… - Ty poslouchej.
Nechci na tebe tlačit. Jasný?
Tak jo.
Další na programu je…
- Proč na mě zíráš? - Co?
No jo.
Asi si říkáš, proč jsme tady.
Když jsme tady byli poprvé,
říkal jsem si, jak jsi roztomilá a byla jsi šťastná,
když jsi dostala mince.
Šel jsem sem, protože jsem si to chtěl připomenout.
Proč se mi chce brečet? Propána. Co to se mnou je?
Čong-wu, musím ti něco říct.
- Nabídka je zrušená… - Zrušená?
To neříkej.
Chvíli jsem slzel, ale jsem v pořádku.
Hele, já…
Nebudu brečet, až na tebe budu čekat.
Mezitím se zlepším.
Tak…
Vydrž.
Ahoj.
Za deset minut odcházím. Dobře.
No nic, o mě si starosti nedělej a soustřeď se na práci.
- Dobře? - Jo. Ale já…
Umřeme.
Blahopřejeme.
Co to má být?
Ta dá!
Čong-wu pro tebe chtěl uspořádat večírek
na rozloučenou. Je v americkém stylu.
Cože?
Moje nohy. Pojď si sednout.
- Rychle. - Pojď sem.
- Rychle.
Jdeme.
Tak jo.
AMERICKÝ DEBUT KOREJSKÉ DOKTORKY
To je pro tebe.
Co?
Až dojedeš, nezaval se prací.
Ty peníze použij na výlet po památkách a dobré jídlo.
- Páni. - Tohle je ode mě.
Ušila jsem pohankový polštář.
Na polštáře v cizině se prý těžko zvyká.
Šila jsem ho celou noc. Tak ho používej a dobře se vyspi.
Zase začínáš.
Sbohem neznamená,
že už se neuvidíme.
Znamená to…
GRATULUJEME
…že se opět shledáme.
Naše společné chvíle
se promění ve vzpomínky.
Musíme najít svou cestu.
Dr. Namová, vážně mě mrzí, že tu nabídku zrušili.
Určitě dostanete další příležitost.
Blahopřejeme k tvému americkému debutu!
- Blahopřejeme! - Mami, počkej.
Já…
Upřímně…
- Prosím, nejezdi! - Propána.
- Já to nedokážu. - Co nedokážeš?
Nemůžu tě nechat jet.
- Ne, ale… - Nejezdi, Ha-nul!
Počkej!
Potřebuju tě mít u sebe!
Slib, že neodjedeš!
- Co? - Dobře?
Prosím, nejezdi!
- Pusť mě! - Prosím, nejezdi!
Ha-nul…
Neodjížděj…
Ha-nul, prosím neodjížděj!
Cos to udělal?
Jsi promočená.
- Jak jsi to věděl? - Co?
Jak to myslíš?
Říkal jsi, že mi nebudeš bránit, a podpořil jsi mě.
Proč mi bráníš teď?
Víš, že nejedu, viď?
Budu upřímný.
Četl jsem tvoji zprávu.
Mou zprávu?
Zrušili to? Co se stalo?
Rozhodli se poslat jinou profesorku.
To je směšné.
Hrajou si s tebou? Jak si to mohli rozmyslet?
Musela jsi být zklamaná, ale nemohla jsi nic říct.
To není pravda.
Řekla jsem k tomu svoje.
Měl bych jít.
Pane.
Nemělo být rozhodnuto, když profesorka Kimová odmítla?
Nabídli jste mi to po ní
a já přijala.
Měla bych jet já.
Proč mám vzít zpátky rozhodnutí, které bylo tak těžké učinit?
Je to proto, že je předsedova oblíbenkyně?
Paní profesorko.
Pane.
Slíbila jsem si, že jestli se sem někdy vrátím,
ozvu se, když mě něco urazí.
Vím, že to nic nezmění,
ale ve vlastním zájmu se ozvu.
Nejdřív jsem byla rozčilená,
ale ozvala jsem se a přešla to.
Staly se mi horší věci.
A děkuju, že jsi mě tam zachránil,
ale řeknu jim to. Nemá smysl to před nimi tajit.
- Proč se směješ? - Změnila ses.
- Vážně? - Ano.
Také si to myslím.
Tak jo.
Chtěl jsi jít před mým odjezdem na pět různých rande.
Na kolika už jsme byli?
Šli jsme společně z práce, byli jsme hrát hry
a teď měli rozlučkovou párty.
To jsou tři a zbývají dvě.
Tak to dokončíme.
Vymyslel jsi to a byla by škoda to neudělat. Co zbývá?
Říkal jsem si, že ti tam bude chybět korejská kuchyně.
Určitě tam jsou korejské restaurace,
ale tam nevařím já, tak jsem ti chtěl něco uvařit.
Vážně?
Bude to dobrota.
Udělal jsi na mě dojem už tím gimbapem.
- Můžu se těšit? - Nebuď překvapená.
Hrozně se těším!
A co bylo to poslední?
- To je tajemství. - Ne!
Proč? Řekni mi to.
Moje staré já by si říkalo:
„Proč jsem nemohla jet? Co mi scházelo?“
Trápila bych se tím a vinila sebe.
KLINIKA DUŠEVNÍHO ZDRAVÍ SUNSHINE
Ale teď vím,
že i když tvrdou prací nedosáhnu kýženého výsledku,
je v pořádku být chvíli mrzutá.
Jen se budu těšit
a připravovat na příští štěstí.
To vypadá krásně.
S čím můžu pomoct?
Tvoje krásná tvář mi pomáhá dost.
Blázínku.
Je to tak.
Vypadá to dobře.
To je královská hostina.
Jak jsi to dokázal?
Šel jsem na pár kurzů vaření.
Pusť se do toho.
Děkuji.
Dám ti.
Na. Ochutnej tohle.
- Je to dobré? - Výborné.
Nevěřím, že stačilo pár kurzů.
Život je dlouhá cesta.
A ten můj nepostrádá smysl jen proto, že jsem nenašla poklad
na určitém místě a v určitý čas.
Může se to stát zítra, nebo na dalším místě.
Věřím, že štěstí existuje a čeká na mě.
Už tomu věřím.
- Vážně jste to tak cítila? - Ano.
Dělal jsem si starosti, když jsem slyšel zprávy o profesoru Minovi.
Jeho fotku jste přece viděla tady.
Ale teď jste statečnější…
Jsem rád, že jste
silnější.
Myslíte?
Jak se cítíte? Myslíte si, že jste na tom lépe?
Určitě se to zlepšilo.
Uděláme další test?
„Jsem šťastná.“
TEST BEZNADĚJE A DEPRESE
„Jsem v klidu.“
ANO
„Nejsem zklamaná z budoucnosti.“
NE
„Nejsem ze sebe zklamaná.“
NE
„Když se ohlédnu, můj život byl plný selhání.“
NE
Myslím, že jste už v pořádku.
Už za mnou nemusíte.
Jste si tím jistý?
Jste schopná svou bolest překonat.
Těžká práce, co jste dosud vykonala,
vás bude chránit.
Nemusíte mě vyprovázet.
Rád své pacienty poslední den vyprovázím.
KLINIKA DUŠEVNÍHO ZDRAVÍ SUNSHINE
Je tu hodně pacientů, že?
Ale stejně jako chodíme do knihovny pro knížky
nebo do galerie podívat se na obrazy,
oni se přišli uzdravit.
Tak…
se všichni uzdraví.
Co to znamená?
Budou šťastní?
Ne.
Přijmou těžkosti.
„Může mi být zase mizerně, ale to je v pořádku.“
„Mám sílu překonat případné překážky.“
Tomu věří.
Poběž!
Propána.
Proč mi chceš koupit kabelku?
Protože nemáš žádnou pořádnou.
Moje první výplata nestačila, tak jsem ušetřil tu další.
Co myslíš? Mně se líbí tahle.
Propána. Vydělal sis ty peníze tvrdou prací.
No ne.
Je za 1,8 milionu wonů?
Jdeme pryč.
Proč? Chci ti ji koupit.
- Pojď pryč. - Paní.
Můžeme si ji prohlédnout?
Je ze zimní kolekce? Přesně její styl.
- Není hezká? - Jdeme.
Proč? Počkej.
Pojď sem. Podívej se.
Promiňte.
Počkej!
Vrať se!
Propána, kdy jsi to všechno připravila?
Dnes ráno.
To je všechno?
Nevzala jsi párky nebo kuře?
Ne, vezmi si tohle.
Nebuď vybíravý.
Ale ty nejíš mrkev.
To je v pořádku, protože jsem dospělá. Už nepotřebuju růst.
To není správné. Měla bys jít příkladem.
- Pane Bine. - Ano?
Co myslíte?
Souhlasím s tebou. Měla by jít příkladem, že?
Chceš říct, že jsem pro něj špatný příklad?
Tak jsem to nemyslel.
Je dítě, tak jsem na jeho straně.
Na mojí straně? Chováte se ke mně jako k děcku?
To ne.
Usměj se, mami.
Já tě nakrmím.
- Otevři pusu. - Děkuju.
Jsi moc hodný.
Ty taky.
Dobré, že?
Co to je?
Proč jsem smutný?
Roztomilé.
Měla sis ji koupit.
Nevěděl jsem, že ti chybí ambice.
Je to tak lepší.
Nemůžu od svého syna přijmout tak drahou kabelku.
To bych byla senilní.
Tahle peněženka je lepší.
Je na každý den.
Jsem ráda, že máš práci.
Dostala jsem peněženku
a tuhle krásnou zmrzlinu.
Viď?
Nejsem tak dobrý jako Ha-nul, ale nejsem nejhorší.
O čem to mluvíš?
Jsi jiný než Ha-nul.
To je fuk. Pořád mě peskuješ.
Já vím, ale to neznamená, že tě nemám ráda.
Jsi moje dítě. Ovšem, že tě zbožňuji.
Nemusíš lhát.
Vím, že je mnohem lepší.
Je doktorka a já jsem průměrný. Vím, že jsi na ni víc pyšná.
Možná byl náš osud určený už od začátku.
Je Ha-nul, protože bylo ten den hezké nebe.
A já Ba-da, abychom se k sobě hodili.
Co to povídáš?
Dala jsem ti to jméno kvůli snu o oceánu.
- Vážně? - Ano.
Zdálo se mi o duze nad třpytivým oceánem.
Tu krásu jsem nemohla dostat z hlavy.
Tak jsem se rozhodla pro Ba-du místo Duhy.
Doopravdy?
Jak jsi říkal,
můžeš být majitel budovy nebo po strýčkovi převzít restauraci.
Je mi jedno, co budeš dělat.
Vždycky budeš
duha nad oceánem.
Zař svým vlastním způsobem. Ano?
To bylo kýčovité.
Říkáš hodně kýčovitých věcí o duze.
Zapózuj, vyfotím si tě.
Jo?
Dobře.
- Úsměv. - Tak jo.
- Ukaž. - Pošli mi to.
Dobře.
SYNŮV PRVNÍ TALÍŘ
Sluší ti to.
MŮJ SYN
To je hezké.
Vypadá to dobře.
Nezívám z nudy.
Nemohl jsem spát, tak jsem četl materiály na konferenci.
Musíš být unavený.
- Chceš kávu? - Kávu?
Vezmi si.
KÁVOVÉ BONBONY VYCHUTNEJ SI KÁVU KDEKOLI, KDYKOLI
Možná je to tím, že jsi unavený, ale zdáš se dnes letargický.
To nejsem.
Popravdě
je mi trochu trapně.
- Proč? - Kvůli tomu incidentu
na klinice.
Kvůli tomu?
Ta pacientka neměla pravdu.
Stejně je mi trapně, že jsi to viděla.
Když jsme dělali to víno, říkal jsem, že tě ochráním.
Ale ochránila jsi ty mě.
Komu na tom záleží?
Můžeme se chránit navzájem.
Ale i tak, jsem starší.
Chci na tebe udělat dojem.
Kvůli tomu s tebou nechodím.
Líbí se mi, že máš dobré srdce.
Došlo mi, že milé a čisté duše jsou nejlepší.
Líbí se mi, že jsi upřímný člověk, co věnuje svůj čas
chytání mravenců s malým klukem.
Muselo být těžké, když tě opustili sestra Doová i Čong-wu.
Ani ne.
Když se mu teď daří lépe, je správné, že si otevře
vlastní ordinaci a povede ji podle svého.
Časem bych ho stejně musel nechat jít.
Chce jít za svým snem.
Rád ji nechám jít.
A ne jenom ji.
Když o tom mluvíme, tebe nechám jít také.
Cože?
- Mě? - Ano.
- Proč mě? - Měl by sis otevřít vlastní ordinaci.
Není to ani šest měsíců.
Na tom přece nezáleží. Záleží na tom, že jsi na tom lépe.
Stejně…
Poškodil jsem reputaci tvé kliniky, když se rozneslo,
že jsem při operaci upustil skalpel.
Ale stejně jsi mi pomohl
zase se postavit na nohy. Dlužím ti.
Můžeš mi to vrátit tím, že odejdeš.
Nemůžu si dovolit tvou výplatu.
Je čas,
abys šel.
Nic by neřekl,
tak jsem to udělal já.
To je celé.
Propána. Co se děje?
Vidíš? Jsi hrozně hodný.
Jsem v tomto vztahu spokojená.
Jak se připravuje na novou kliniku?
Nejsem si jistý.
Když má teď peníze, asi si koupí hezké auto.
AUDI VOLBA ŘÍZENÍ
Myslíš, že si otevře větší kliniku
a udělá velký comeback?
TRADIČNÍ MILMJON TE-SON, BA-DA
TAKOVÁ KLINIKA TU JEŠTĚ NEBYLA
KLINIKA PLASTICKÉ CHIRURGIE LOGIN
Blahopřeji, Čong-wu. Jsem na tebe pyšná.
Konečně máš vlastní kliniku.
Co? Ty brečíš?
Je to zvláštní.
V minulosti jsem o klinice moc nepřemýšlel.
Ale teď mě to dojímá.
Tenhle gauč je skvělý.
Tenhle stolek je úžasný.
Daruji spoustu peněz, budu dělat dobré věci a tvrdě pracovat.
Můj život je moc cenný.
Jsi neuvěřitelný.
Ale dokážeš to sám? Dřív jsi zaměstnával hodně doktorů.
No, chtěl jsem začít v malém.
Přijmu jen pár pacientů a vytvořím si k nim pouto.
Nevyčerpám se.
To je pro tebe.
Tos nemusela.
Chtěla jsem to vypít.
Oslavit to v soukromí.
Večírek jen pro nás dva?
Sedni si.
Čong-wu začal nové období svého života.
A lidé kolem mě
také žili své životy.
Ba-da jde za svým malým snem.
Chce se proslavit díky svému milmjonu.
A už si od nás nebere peníze.
TRADIČNÍ PUSANSKÝ MILMJON
Dobrý den.
My jídlo nerozvážíme.
- Proto tu nejsem. - Dan-bi.
Te-sone?
Jsi to vážně ty?
Máš se dobře? Ne.
Jak se ti daří? Ne.
Co tě sem přivádí?
Dělala jsem tady rozvážky
a přišla se najíst.
Co děláš v Soulu?
Přestěhoval jsem se sem.
Propána, tak dlouho jsme se neviděli.
Pořád si pamatuji tvůj první den v Pusanu,
když ses mě ptala na cestu.
Vůbec ses nezměnila.
Ty taky ne.
Poslal jsi mě
do známých restaurací v Pusanu.
Pořád jsi ten stejný,
přívětivý člověk.
Neříkal jsi, že budeš pracovat v továrně svého švagra?
Říkal.
Ale protože jsi zbožňovala milmjon,
vždycky jsme si ho dávali na rande.
No jo.
Tak jsem si říkal, že jednou přijdeš,
když si otevřu restauraci.
To jsem si myslel, když jsem se sem přestěhoval.
A jsi tady.
Jsi vdaná?
Ne.
Chodíš s někým?
Ne.
Tak jo.
Strýček se shledal se svou první láskou.
Modlila jsem se, aby se jeho tichý a usedlý život
naplnil štěstím jako tlustý knedlíček.
ROZVOZ S LÁSKOU
DAN-BI VÁM ZAPLNÍ ŽIVOT
Moje máma se smála a brečela…
kvůli nám.
Přestala pěstovat zelí.
Chtěla dodržet svůj slib, že své děti vychová dobře.
Cítila jsem s ní,
protože ze sebe každý den vydala to nejlepší.
Tak jo.
Zdravím, moji Bindungové.
Ahoj, kamarádi!
Dlouho jsme se neviděli.
Moc z vás si asi neříká,
kam jsem se ztratil.
Ale rozhodl jsem se
vám říct, jak se mi dařilo.
Propána.
Co je? Je ti trapně?
Už jsem si na to zvykla.
A co paní Liová?
- Ví o tom? - No…
Ví všechno a stejně mě má ráda.
Je se mnou spokojená.
A tenhle hodný člověk…
MICHELANGELO OPERACÍ
NÁVRAT DR. BINA ORCHESTR RÝŽOVARU
Bude mít spokojený život s někým podobným, jako je on.
Dejte mi jich za 25 000 wonů.
- Dobře. - Pane!
Jak o nás víte?
Řekl mi o vás Čong-wu.
Aha.
Prý vás operoval.
Tohle je konečný výsledek?
Hej!
Operoval mě na zádech.
Ale potřebujete to spíš vepředu.
Vy jste ale darebáci.
Škádlíte mě jako za starých časů.
Nic si od vás nekoupím. Sbohem.
- Děláme si legraci. - Pojďte sem.
- Ochutnejte. - Dejte si.
- Používáme vlastní omáčku. - Děláme si ji sami.
- Výborné! - Že ano?
- Moc dobré! - Na zdraví!
- Na zdraví!
Hodně štěstí!
Každý den je plný těžkostí.
Dr. Kangu.
Chcete se mnou pracovat?
Potřebuji někoho, komu můžu věřit.
Ale věřím, že v životě
dokážu překonat cokoli.
A naposled, my…
Ta temná klinika mi připomíná ten den.
Jaký den?
Upadla jsem před soudem,
když jsem ti nesla tu studii.
No jo.
Vzal jsi mě do své uzavřené kliniky a ošetřil mě.
Ta prázdná místnost mi připomínala tebe a zlomilo mi to srdce.
Ale vidět tě zase na vlastních nohách
mě dojímá.
Budu upřímný.
Bez tebe bych to nedokázal.
Vzpomínáš si na ten den, kdy jsme neviděli východ slunce?
Samozřejmě.
Byla to škoda, když jsme jeli tak daleko.
To mi povídej.
Co kdybychom
jeli teď?
Teď hned?
Pořád mi zbývá jedno rande.
Je to pozorování východu slunce. Trápilo mě, že se to minule nepovedlo.
Co říkáš?
Pojedeme?
- Dobře, pojeďme. - Jedeme!
- Paráda! - Seženeme lístky?
Když jsme se trápili poprvé,
nemohli jsme nic ovládat.
Mysleli jsme, že je náš život u konce.
Že se nebudeme schopni
z toho dna zvednout dlouhou dobu.
Avšak
naše dno nebylo tak hluboko, jak jsme si mysleli.
Té noci jsme společně brečeli.
Vydrželi jsme bolest,
překonali strach
a nakonec se uzdravili.
MIN KJONG-MIN
Naučili jsme se trpět jen chvíli a dlouho si vážit vzpomínek.
Můžete začít, pane doktore.
Nakonec jsme se ze dna zvedli.
To je hezké.
- Už vychází! - Máš pravdu!
Je tak krásné.
Konečně vidíme východ slunce.
Máš pravdu.
Snad spolu budeme dál vycházet.
- Tak jo. - Tak jo.
Jo.
Víš, že jsi mi pořád neodpověděla?
Jak to myslíš?
Na mou žádost o ruku.
No tak. Příští týden máme svatební focení.
Co na tom záleží?
Musíš mi odpovědět.
Fajn.
Pojďme se konečně vzít.
„Pojďme se konečně vzít“?
Máme zpoždění, nebo co?
Odpověz pořádně!
Nemůžu.
Jak to myslíš? Ovšem, že můžeš.
Kam jdeš?
- Já… - Vrať se.
Je mi trapně.
Tak na mě počkej.
Dnes můžu být třeba šťastná
a zítra najednou smutná.
Ale to nevadí.
Když se objeví smutek, vždycky přijde i štěstí.
Máme sílu, abychom překonali
smutek a neštěstí.
A tak to stačí.
EPILOG
NAM HA-NUL, JO ČONG-WU BUDEME SE BRÁT!
ANO! – VEZMEŠ SI MĚ SOUHLASILA! – LÁSKA – XOXO
RESTAURACE U PEVNOSTI
DOKTOŘI NA DNĚ
Překlad titulků: Ludmila Vodičková