GYÓGYÍR SZÍVFÁJDALOMRA
A bácsikám már 20 éve készít milmjont.
Pedig a sorkatonaság után azt mondta, apám mellé szegődik
a halpogácsaüzembe. Senki sem tudja, miért gondolta meg magát.
Ba-da az utóbbi időben nagyon elhivatott.
Miért aprítok uborkát éjjel?
Miért a leveses fazék mellett töltöm a péntek estéimet?
Folytassuk!
De hogy mennyi ideig fog kitartani,
azt magam sem tudom.
Szerinted
Ha-neul még mindig munkanélküli, és otthon dekkol?
Nincs semmi hírem felőle, úgyhogy gondolom, igen.
Mit ér, hogy orvos, ha otthon tesped munka nélkül.
Hát ez az!
Wol-seon mindig kérkedett, hogy Ha-neul főorvos lesz.
Istenem, biztos vagyok benne, hogy ma is tele lesz aggodalommal.
Már most megszakad a szívem, ha belegondolok, milyen elkeseredett lesz.
Én is ettől tartok.
Ami anyukámat illeti, soha életében nem volt még ilyen büszke.
Durva, alkoholt készítünk az első randinkon?
Miért ne?
Amint megerjedt,
fogyaszthatjuk marhaszeggyel. Hát nem lenne szuper?
Tehát három hónap, mire kész?
Ünnepeljük ezzel a 100. napunkat együtt!
Ünnepeljük meg? Nem vagyunk már gyerekek.
Minden percről meg akarok emlékezni.
Mindent megkapsz.
Mindig veled leszek, és jókat eszünk.
Sosem hagylak nehezet cipelni.
Védelmezni foglak.
Őrült vagy.
Hogyan tudsz ilyen elegánsan palackból inni?
- Ez gyönyörű volt. - Ne butáskodj már!
- Jut eszembe, kérdeznék valamit. - Mit?
Mindig ilyen szép voltál?
Most komolyan.
- Hong-ran társra lelt. - Elég!
- Ne kérdezz ilyeneket! - És rájött valamire.
Hogy szerelmesnek lenni éppoly csodálatos, mint várni,
hogy a szilvabor megerjedjen.
Mindenki élte az életét,
és lassan, de biztosan én is haladtam az utamon.
„Vajon mi vár rám ezután?”
„Most már biztos teljesen jól vagyok?”
Ehhez hasonló kérdések kavarogtak bennem.
GYÓGYÍR SZÍVFÁJDALOMRA
Jól van.
Kóstoljátok meg!
- Ez életem első saját milmjonja. - Istenkém!
Te aprítottad fel az uborkát, és a szószt is magad készítetted?
Még szép!
Ahogy az alaplét és a tésztát is.
Muszáj lefotóznom.
Ba-da első milmjonja.
Láss hozzá! Szottyos lesz a tészta.
Oké.
Az íze hasonlít a tiédhez.
- Ugye? - Igen.
Egyáltalán nem rossz.
Nahát!
Nem hiszem el!
Miért sírsz?
Ennyire azért nem lehet finom.
Csak büszke vagyok rá.
Mi bajod?
Mi ez a dráma egy kis leves miatt?
Kiújult a depressziód?
Te kis…
Mindennap gyakoroltál a bácsikámmal, hogy el tudd készíteni.
Voltál valaha ilyen kitartó bármiben is?
Nem.
A taekwondót három nap alatt feladta.
Ahogy a művészeti iskolát is.
A köztisztviselői vizsgát még a könyv megérkezése előtt.
Pontosan.
Eddig mindennel felhagyott, amibe csak belefogott.
De ezúttal kitartó és eltántoríthatatlan voltál.
Ba-da,
örülök, hogy kitartó voltál, és véghez vittél valamit.
Mi sem akartunk mást neked.
Amíg itt dolgozol, gondold át, mit szeretnél igazán csinálni az életben!
Igen, és én mindenben segítek, amiben csak tudok.
Isteni!
Megjöttem.
Gyere be!
- Bocs a késésért! - Siess!
- Kóstold meg! - Oké. Jól néz ki.
- Na milyen? Csak az igazat! - Hogy mi?
Ez egy új fogás?
Kicsit tényleg más az íze.
Hogyan más?
Kissé lapos.
És talán mert későn érkeztem, a tészta már egy kicsit szottyos.
És még…
Mi a baj?
- Akkor ne edd! - Tessék?
Mi az?
Tae-seon bácsi!
Hova megy?
- Gyere ki! - Mi a baj?
- Gyere velem! - Ba-da!
- Gyere ki! - Várj, én…
- Mi folyik itt? - Gyere!
Valami rosszat tettem?
ZÁRVA
Komolyan?
Azt a milmjont Ba-da főzte?
Az a Ba-da, akit ismerek? Az öcséd?
Igen, nagyon keményen dolgozhatott.
Mikor megkóstoltam, mint egy bolond,
megkönnyeztem, mert végre benőtt a feje lágya.
Te jó ég, én meg kritizáltam a főztjét. Nem csoda, hogy kitették a szűrömet.
Őszinte leszek. Eddig frusztrált, hogy tétlenkedni láttam.
Ezért büszke voltam rá, hogy végre elért valamit.
- Egy aggodalommal kevesebb. - Értem.
- És mi lesz az én aggodalmammal? - Tessék?
Megkértelek, hogy legyünk egy család,
de nem válaszoltál.
Mert akkor épp más járt az eszemben.
Tudod jól.
Ba-da!
Mi ez?
Meg vagy szeppenve, hogy megkaptad életed első fizuját?
Nem, nem az az oka.
Hirtelen adtál egy pénzzel teli borítékot.
Nem tudom, elfogadjam-e.
Ne viselkedj már ennyire felnőttesen!
Folyton 50 000 vont kunyiztál tőlem.
Bölcsen költsd el! Ne piára és játékgépre szórd el!
Az legyen az én dolgom!
És ki adja oda manapság a dolgozók fizuját borítékban? Olyan régimódi vagy!
Na mentem.
EREDETI PUSZANI MILMJON
Az én kicsikém!
Mi lelt téged?
Miért cirógatod azt a borítékot?
Levelet kaptál egy lánytól?
Kézzel írt levél manapság? Hol élsz?
Vénségekkel vagyok körülvéve.
Menjünk, vegyünk valami kaját!
Teleettem magam milmjonnal.
Ne kéresd magad! Szeretnélek meghívni.
Meghívni?
Úgy, hogy te fizetsz?
- Aha. - Ismételd meg!
Nem meghívatod magad, hanem meghívsz?
Hát, nekem is kínos, hiszen még sosem hívtalak meg semmire.
Siessünk! Hamarosan zárnak.
Hé!
Csak álmodom?
Ez valami átverés? Te tényleg Ba-da vagy?
Ez biztos nem valami maszk?
- Gyanús vagy. - Én vagyok az.
- Menjünk! - Megáll az ész!
HANYANG HWARO
Milyen az első étel, amire az öcséd meghívott?
Ínycsiklandó.
Nem hittem, hogy valaha is meghívsz vacsorára.
Hát én sem.
Nagyszerű felnőtt lettem, igaz?
Egyél!
Eddig folyton csak kunyiztam tőled,
legalább egyszer szerettelek volna meghívni.
Miért csak egyszer? Tartsd meg a jó szokásodat!
Majd meggondolom.
Miért? Ne a szád járjon, beszéljenek a tettek!
Épp most hívlak meg, vagy nem? Na egyél!
Láss hozzá!
Tele vagyok. Nem fér több belém.
Tessék, az étel, amit rendelt.
Köszönöm.
- Az kié? - Anyáé és a bácsikánké.
Add ide! Kifizetem.
Nem, megmondtam, hogy én állom.
De fotózd le, ahogy fizetek!
Mintha épp elkapnál fizetés közben. Mint egy lesifotós. Vili?
Jól van.
Ilyet!
Szerinted visszautasított?
Megkértem a kezét,
de már napok óta nem adott választ.
Nem reagált rá semmit.
Nem megmondtam, hogy túl korai?
Most mitévő leszel?
Gondolom, bizonytalan, és nem tudja, mit mondjon.
Barátnak még elmész,
de nem vagy férjnek való.
Mit akarsz ezzel mondani? Ez nem igaz.
Hékás, erről nem te döntesz,
hanem ő.
Gondolj csak bele!
Már rég adott volna választ, ha férjnek való lennél, nem?
Istenem!
Mi az?
Csak azt nézem, vajon mit kifogásol benned.
Gyerünk!
- Küzdjünk meg! - Nőt se tudsz szerezni.
- Na gyere! Megásom a sírod. - Legyen!
Itt a szemfelvarrásos nő.
Rendben, előkészülök.
Ezt meg is írhatta volna, nem kellett volna idefáradnia.
Tudja,
a konzultáció óta furcsa. Csak újra egyeztetni akartam.
Furcsa? Hogy értve?
Nem tudja eldönteni, mit akar, és szerintem titokban felvételt készített.
Ráadásul bűzlött az alkoholtól a konzultáció alatt.
Akárhogy is,
ha a műtét sikerül, nagyon elégedett lesz.
Ez köztudott.
Sosem repesztek el egyetlen eret sem.
Ügyes és gyors vagyok. Jár a kezem, mint a motolla.
Mik derülnek ki! Hát akkor sok szerencsét!
A kis mocsok!
Jó reggelt kívánok! Hozzuk ma is a legjobb formánkat!
A megbeszéltek szerint
újrarajzolom a kontúrt, és kicsit kiigazítjuk.
Legyen ez az utolsó, hogy kés alá kelljen feküdnöm, kérem!
Bízhat bennem.
- Adjon be neki 0,5 ml ketamint! - Máris.
Markert!
Felkészültél a mortalitás és morbiditás konferenciára?
Még nem. Nem olyan egyszerű.
Küldd el a prezentációt! Átnézem.
Köszönöm, doktornő!
Holnap sok beteg lesz. Gondoskodj az ellátásukról!
- Igen, doktornő. - Szia!
A BARÁTOM
Műtéted van? Egyél ám rendesen!
Mizújs?
Jeong-woo, nem vacsorázunk együtt?
Nagyon jó ötlet. Találd ki, mit szeretnél enni!
Oké, és le is foglalom a helyet.
Asztalt foglalsz?
Együnk steaket valahol, ahonnan szép a kilátás a Han folyóra!
Mi az apropó?
Hát, mondani szeretnék valamit.
Később találkozunk.
Látod? Nem csak barátnak vagyok jó.
Istenem!
Csodálatos vagyok.
Jól van. Ne izguld túl,
légy természetes!
- Uram! - Jó napot, Nam doktornő!
Ráér most? Ihatnánk egy teát?
Persze, jöjjön be!
Kilátás a folyóra és egy jó kis bor.
Tökéletes este a válaszadásra.
Jeong-woo!
Szia!
Gyönyörű ez a hely. Mikor jártál itt?
Azt hitted, hogy már voltam itt? Kettőnknek kerestem.
Tehát éttermet kerestél kettőnknek, és foglaltál asztalt?
Vajon mit akarhatsz közölni?
Hát…
Előbb együnk valamit!
A fenébe!
Túl ideges vagyok, így nem tudok enni.
Elárulnád végre, amit mondani akarsz?
- Mi a baj? - Úgy érzem, mindjárt megfulladok.
Tudod…
Választ akartam adni a kérdésedre, de igazából…
Nincs értelme válaszolnom, hiszen én is ugyanúgy érzek.
Csakhogy…
történt valami váratlan.
Valami váratlan?
A főnök fél évre külföldre akar küldeni.
Micsoda?
Jövőre új gyermekkórházat nyitunk.
Azt akarja, hogy lássam
egy másik kórház aneszteziológiáját.
Értem.
Várjunk!
És te mit szeretnél?
Hát,
igazából, izgalmasnak találtam az ötletet.
Kíváncsi vagyok, és úgy érzem, hasznos lenne.
Akkor mi tart vissza?
Fáj, hogy azt kell mondanom, külön kell lennünk
hat teljes hónapig, amikor…
most kérted meg a kezem.
Nem szívesen hagynálak itt.
Ha-neul!
Azt akarom, hogy mindig hallgass a szívedre!
Nem akarom, hogy én legyek az oka annak,
hogy bizonytalankodsz a döntésedben.
Megmondtam, hogy nem akarok az utadba állni.
Úgyhogy ne aggódj miattam,
csak menj!
Jeong-woo!
- Mit csinálsz? - Tessék?
Ja, mellényúltam.
Láss hozzá!
- Még kihűl! - Jól van.
Na és mikor indulsz?
Elég hirtelen jött,
nemsokára indulnom kéne. A jövő hónapban.
A jövő hónapban?
Szomjas vagyok.
Az a váza!
Túl sok itt a pohár.
Biztos mások is folyton összekeverik.
Ez egy remek lehetőség.
Gratulálok!
Köszi.
Milyen csodás ajánlat!
Annyira örülök!
Most akkor oké neki, vagy nem?
Istenem!
Micsoda? Fél év?
Viccelsz? Hogy várhatnék fél évet?
Három hónap is sok idő.
Egy hónap is. Jó, egy napra elmehetsz! Nem! Ne menj!
Miért?
A fenébe!
Azt hittem, végre sínen vannak a dolgaink.
Ne már!
Ne menj el! Miért?
Miért?
Kérlek, maradj!
Kérlek!
Jeong-woo!
Hé, várj meg!
Te nyegle!
Épphogy elértem a liftet.
- Mi ez az ábrázat? - Miért, mi van vele?
Mostanában folyton lógatod az orrod.
Mi a baj? Ha-neul visszautasított?
Nem, dehogy.
Akkor? Részvényekbe fektetted a pénzed, és lezuhant az árfolyama?
- Ingatlancsalás áldozata lettél? - Nem tudnál kiszállni?
Kiszállni? Hogyan?
Hahó! Nyissák ki!
Csak menj el!
Hogy menjek el?
Hé, várj már!
Mi a baj?
Panaszt tett valamelyik páciensed?
Dr. Bin Dae-yeong!
Ön Oh Ji-eun kisasszony, igaz? Mi járatban van?
Mi legyen a szememmel?
Azt ígérte, hogy csinosabbá tesz, erre felemás szemeim lettek!
Dehogy felemás, asszonyom.
Hazudik! Tudtam, hogy tagadni fog.
Ezt nézze!
A bal 3 mm, a jobb viszont 3,1 mm.
Maga tönkretette az életemet!
Tegnap elmentem egy meghallgatásra, és emiatt elutasítottak.
Asszonyom, már mindent elmagyaráztam.
Az arca aszimmetriája és az egyenlőtlen szemmérete miatt
ha sikerül is a műtét, úgy tűnhet, hogy nem egyeznek.
Amúgy is még csak öt nap telt el,
a duzzanat miatt rosszabbnak tűnhet.
Adjon neki időt! Ha utána sem jó, újra megmű…
Nem, köszönöm.
Egy kuruzslóra bíztam magam.
Azt hiszem, ön részeg. Jöjjön vissza máskor, amikor…
Idefigyeljen!
Kártérítést követelek,
és tegye jóvá, hogy elszúrta a meghallgatásom!
Ahhoz nekem mi közöm?
Legyünk őszinték!
Áttehette volna a műtétet a meghallgatás utánra.
Tájékoztattam. Miért ilyen konok?
Tönkretette az életem, és magának áll feljebb?
Félre!
- Asszonyom! - Ezért most…
Asszonyom!
Mit művel?
Kérem, asszonyom!
Nem hiszem el, hogy így kellett látnia.
Biztos nagyot csalódott bennem.
Azt mondtam, megvédem őt,
erre ő védett meg engem.
Istenem, mekkora egy idióta vagyok!
Szabad!
Hallottam.
- Máris híre ment? - Igen.
Kezdettől fura volt, de hiába próbáltuk magát lebeszélni.
Minden műtétet el akartam végezni, amit lehet.
A műtét jól sikerült, úgyhogy nincs miért aggódnia.
De ne legyen ennyire jóhiszemű! Ha valaki furcsa, ne vállalja a műtétjét!
Rendben.
FELMONDÓLEVÉL
Ez meg mi?
- Remélem, nélkülem is boldogul. - Felmond?
Talán megbántottam valamivel?
Nem is egyszer.
Várjunk csak!
Csak nem azért mond fel,
mert járok valakivel, mikor érzelmeket táplál irántam?
Mi ez az ostobaság?
Ostobaság?
Múltkor maga mondta,
ha egy szigeten rekednénk, talán megkedvelne.
Ezért kapkodta a levegőt a többi nővér.
Csak azért mondtam,
hogy segítsek önnek, mert Lee doktornővel kóstolgatták egymást.
Szégyent hoztam a családomra, amikor elestem és véletlenül megcsókoltam.
Akkor azért mond fel,
hogy visszaszerezze a családja becsületét, vagy mi?
Nem ez az oka.
- Utazgatni akarok. - Utazgatni?
Az volt az álmom, hogy az összes pénzemet egy világ körüli útra költsem.
Még mielőtt túl késő lenne.
Valóban?
Keresni fogom a boldogságot.
Isten önnel, dr. Bin!
LA BEAUTE PLASZTIKAI SEBÉSZETI KLINIKA
Jól vagy?
Nem, nem igazán.
Egy páciens reklamált, Hong-ran pedig a szemtanúja volt.
Ráadásul Do nővér is felmondott.
- Micsoda? - Csőstül jön a baj.
Csak azért sikerült idáig eljutnom, mert Do nővér mindenről gondoskodott.
Sajnálom elengedni, mert ő volt a jobbkezem.
Biztos nagyon fog neked hiányozni.
Próbáld marasztalni!
Aligha hallgatna rám.
Ha sikerülne is, bűntudatom lenne.
Hagyom, hogy az álmainak éljen.
Az álmainak?
Az az álma, hogy világot lásson, mielőtt túl késő lenne.
Felnézek rá, amiért kiáll emellett.
Hát nem csodálatos, hogy van egy álma?
Csillogott a szeme, ahogy beszélt.
Van, amibe azonnal bele kell vágni.
Nem akartam önző lenni és az útjába állni.
Ha tényleg fontos nekem,
akkor el kell tudnom engedni.
A BARÁTOM
- Szia, végeztél mára? - Igen.
Még ellenőriznem kell a beosztást.
Igen?
Az mennyi idő?
Úgy tíz perc.
Értem.
Akkor megvárhatlak odabent?
Tessék?
Hát te meg?
Haza akartalak kísérni.
Ne is törődj velem! Elfoglalom magam, amíg várok.
Nem, inkább holnap bejövök korábban.
Menjünk!
- Menjünk! - Menjünk!
Megmondtad, hogy vállalod?
Még nem.
Kértem még egy kis gondolkodási időt.
- Miért? - Tudod…
A fél év lehet rövid és hosszú is.
Tapintatlan voltam veled.
Zaklatottnak tűntél, és ez kicsit bántott.
És most, hogy főorvos lettem, biztos vagyok benne, hogy sok dolgom lesz.
Így is jól mennek a dolgaim, nem látom szükségét, hogy külföldre menjek.
És nem akarlak itt hagyni.
Egyetértek.
Én sem akarlak elengedni.
Mihez kezdenék fél évig a csini pofid nélkül?
De meggondoltam magam.
Van, amibe azonnal bele kell vágni.
Nem lenne szép a részemről, ha ezt elvenném tőled.
Fél év az semmi. Majd gyakran hívjuk egymást.
Meglátogatlak, amikor időm engedi.
- Tényleg? - Igen.
Meglátogatsz az Államokban?
Persze.
Körbevezethetsz a kórházaikban.
Aznap este
azért viselkedtem közönyösen, mert zaklatott lettem
a váratlan hír hallatán.
Most komolyan gondolom.
Utazz csak el!
Jeong-woo…
De ígérd meg, hogy addig is sok időt töltesz velem!
És elmegyünk randizni, ahova csak akarok.
Rendben.
Köszönöm.
Én is.
Egyébként
látszott, hogy zaklatott lettem?
Hát… dehogy, egy kicsit sem.
Komolyan.
Jó estét, uram!
Igen, döntöttem.
Élek az ajánlatával.
Már alig várom.
Ügyes vagy!
- Szerinted boldogulok? - Persze.
- Menni fog! - Menni fog.
Olyan furcsa érzés.
Micsoda?
Belegondolni, hogy nélkülem fogsz itt sétálni.
Elrepül az a fél év, igaz?
Hát persze.
Gyakran hívsz majd?
Még szép!
Meglátogatsz majd, ugye?
Máris hiányzol!
Annyira fogsz hiányozni!
Már most hiányzol!
Mit tegyek?
Jeong-woo…
Máris hiányzol.
Ne hagyj el!
Tessék? Ezt meg hogy érti?
Visszavonja az ajánlatot? Miért?
Az az igazság,
hogy Na professzor Kim professzort akarta küldeni.
De Kim professzor visszamondta, így maga kapta az ajánlatot.
De most meggondolta magát.
És Na professzor szerint jobb, ha ő megy maga helyett.
Igazán sajnálom!
Ígérem, önt fogom elsőként ajánlani, ha újabb lehetőség adódik.
Most mennem kell.
Akkor miért kínálta fel?
Francba!
Ha-neul!
Szia, Jeong-woo!
Te is végeztél mára?
Nem, kivettem a délutánt, mert ma korábban eljöttél.
Tudod, kértem tőled pár randit, mielőtt elmész.
Van öt randiötlet a fejemben, az egyik
titokban várni rád, és kézen fogva hazasétálni veled.
- Tudod… - Semmi baj.
Nem vártam sokat. Csak cirka 17 percet.
- Menjünk! - Oké.
TTOKPOKKI
Olyan jó együtt falatozni munka után!
Nem gondolod?
De, igen.
Viszont ez a boldogság nem tart soká,
hiszen jövő hónap harmadikán elutazol.
Jeong-woo…
Bocs, visszaszívom.
Nem akarlak terhelni. Csak szomorú vagyok, hogy elmész.
Olyan büszke vagyok rá, hogy modern nő vagy,
aki meghódítja a nagyvilágot.
Ha visszatértél, mindennap ehetünk ttokpokkit.
- Figyelj… - Te figyelj!
Nem akarok nyomást gyakorolni rád. Oké?
Jól van.
A következő program pedig…
- Miért nézel így? - Tessék?
Már értem.
Biztos nem tudod, hogy miért vagyunk itt.
Akkor találtalak először cukinak,
amikor először jártunk itt, és annyira örültél
az érméknek, amiket kaptál.
Azért hoztalak ide, mert nosztalgiázni támadt kedvem.
Miért könnyezik a szemem? A mindenit! Mi ütött belém?
Jeong-woo, valamit el kell mondanom.
- Az ajánlatot visszavon… - Mi?
Ilyet ne is mondj!
Egy percre elérzékenyültem, de elmúlt.
Nézd, én…
Nem fogok folyton bőgni, míg rád várok.
Addig is dolgozni fogok magamon.
Szóval…
Egy pillanat!
Halló!
Tíz perc múlva indulok. Rendben.
Mindegy, ne aggódj miattam, csak koncentrálj a munkádra!
- Rendben? - Jó, de…
Mindjárt végünk van! Te jó ég!
Gratulálunk!
Mi ez az egész?
Ta-dam!
Jeong-woo el akart búcsúztatni,
ezért gondoltuk, tegyük amcsis stílusban.
Hogy mi?
Ülj le! Fájnak a lábaim.
- Siess! - Gyere!
- Gyere ide! - Erre!
Menjünk!
Jól van.
NAM DOKTORNŐ AMERIKÁBA MEGY
Tessék! Fogd!
Mi ez?
Ne dolgozd magad halálra odakint!
Egy kis pénz, hogy elmehess várost nézni, meg jó éttermekbe.
- Nahát! - Ezt pedig tőlem kapod.
Hajdinából készült párna.
Azt mondják, nehéz megszokni a párnákat egy idegen országban.
Egész éjjel ezt csináltam. Használd, és remélem, segít jól aludni.
Megint kezdi.
A búcsú nem azt jelenti
Hogy örökre elválnak útjaink
Csak annyit
SOK SIKERT AMERIKÁBAN
Hogy hamarosan újra találkozunk
Az együtt töltött idők
Emlékké válnak
Mindenki keresi az útját
Nam doktornő, sajnálom, hogy az ajánlatot visszavonták.
Hamarosan biztos kap új esélyt.
Gratulálok, Ha-neul, az amerikai munkához!
- Gratulálunk! - Várj, anya!
Tudod…
Az az igazság…
- Ne menj el! - Uramisten!
- Képtelen vagyok rá. - Mire?
Nem bírlak elengedni.
- Na de… - Ne menj el, Ha-neul!
Várj!
Nem tudok nélküled élni!
Ígérd meg, hogy nem mész el!
- Mi? - Oké?
Kérlek, maradj velem!
- Eressz már el! - Ne hagyj itt!
Ha-neul…
Kérlek, ne menj…
Kérlek, ne hagyj itt, Ha-neul!
Miért csináltad ezt?
Teljesen eláztál.
- Honnan tudtad? - Tessék?
Mire gondolsz?
Azt mondtad, nem állsz az utamba, és biztattál.
Akkor miért marasztaltál?
Tudod, hogy nem megyek, ugye?
Az az igazság,
láttam az SMS-t, amit kaptál.
SMS-t?
Visszavonták? Mi a fene történt?
Úgy döntöttek, inkább mást küldenek.
Ez egyszerűen nevetséges.
Szórakoznak veled? Hogy gondolhatják meg magukat?
Csalódott lehettél, de biztos szóhoz sem tudtál jutni.
Ez nem igaz.
Kiálltam magamért.
Mennem kell.
Doktor úr!
Ha Kim professzor visszautasította, akkor ő kiszállt.
Utána felajánlotta nekem a lehetőséget,
amit én el is fogadtam.
Úgy igazságos, ha én megyek.
Miért mondjak le valamiről, amire hosszas fejtörés után jutottam?
Azért, mert az igazgató őt jobban kedveli?
Nam professzor…
Doktor úr,
elhatároztam, hogy ha valaha is visszakerülök ide,
nem fogom szó nélkül tűrni, ha igazságtalanság ér.
Tudom, nem változtat semmin,
de a saját lelki békém érdekében hadd mondjam el, amit gondolok!
Először eléggé felkavart a dolog,
de amikor kimondtam, mi bánt, továbbléptem.
Volt már rosszabb is.
És köszönöm, hogy kimentettél a családom előtt,
de nekik is el fogom mondani. Nincs értelme titokban tartani.
- Miért mosolyogsz? - Mert egészen más ember lettél.
- Tényleg? - Igen.
Én is úgy gondolom.
Jut eszembe!
Volt öt randiötleted, mielőtt elmegyek.
Hány volt meg eddig?
Hazasétáltunk együtt, elmentünk a játékterembe,
és megvolt a búcsúbuli is.
Három megvolt, kettő van hátra.
Akkor mire várunk még?
Annyit tervezgetted, kár lenne értük. Mi a többi?
Gondoltam, sóvárogni fogsz a koreai ételek után a tengerentúlon.
Biztos ott is vannak koreai éttermek.
De az mégsem az én főztöm, ezért arra gondoltam, főznék neked.
Tényleg?
Biztos fini lesz.
Múltkor a kimbappal is lenyűgöztél.
- Megcsinálod? - Le fog esni az állad.
Annyira izgatott vagyok!
Jó. És mi az utolsó?
- Az titok. - Ne már!
Miért? Áruld el!
A régi énem azon rágódott volna:
„Miért nem mehettem? Mi az, ami hiányzik belőlem?”
Elkeseredésemben magamat vádoltam volna.
NAPSUGÁR PSZICHIÁTRIAI KLINIKA
De most már értem.
Ha a kemény munka ellenére sem jön meg a kívánt eredmény,
normális, ha egy ideig feldúlt vagy.
Koncentrálok a munkámra,
és felkészülök a következő lehetőségre.
Nagyon finomnak tűnik.
Miben tudok segíteni?
A csinos pofikád nekem elég segítség.
De bolond vagy!
Ez az igazság.
Hű, de jól néz ki!
Ez nem koreai étel, hanem királyi lakoma.
Hogy főzted mindezt?
Vettem néhány leckét.
Jó étvágyat!
Kösz a sok finomságot!
Adok egyet ebből.
Tessék! Ezt is kóstold meg!
- Finom? - Mennyei.
Nem hiszem el, hogy csak néhány órát vettél.
Az élet egy hosszú utazás.
Nem értelmetlen az életem, csak mert egy adott időben vagy helyen
nem bukkantam kincsre.
Most már hiszek benne, hogy a szerencse
a következő nap is rám találhat,
vagy a következő helyen.
- Tényleg így érzett? - Igen.
Aggódtam, amikor hallottam a híreket Min professzorról,
miután látta itt egy fényképen.
De bátrabb lett…
Látom, mennyit erősödött.
Ez megnyugtató.
Úgy véli?
Hogy érzi magát? Úgy gondolja, hogy meggyógyult?
Jobban érzem magam.
Akkor kitöltené újra a tesztet?
„Boldog vagyok.”
REMÉNYTELENSÉG ÉS DEPRESSZIÓ FELMÉRŐ TESZT
„Békére leltem.”
IGEN
„Csalódottsággal tölt el a jövő.”
NEM
„Csalódtam önmagamban.”
NEM
„Ha visszatekintek, az életem tele volt kudarcokkal.”
NEM
Úgy gondolom, meggyógyult.
Nem kell többet jönnie.
Biztos ebben?
Most már elég erős ahhoz, hogy felülkerekedjen a fájdalmakon.
A kemény munka, amit a gyógyulásba fektetett,
mostantól a védőpajzsa lesz.
Nem kell kikísérnie.
Mindig kikísérem a pácienseimet az utolsó napjukon.
NAPSUGÁR PSZICHIÁTRIAI KLINIKA
Sok ember küszködik fájdalmakkal.
De ahogy a könyvtárba is azért megyünk, hogy könyveket olvassunk,
a galériába pedig hogy festményeket lássunk,
ők azért jönnek ide, hogy meggyógyuljanak.
És…
jobban is lesznek.
Ez mit jelent?
Azt, hogy boldogok lesznek?
Nem.
Megtanulják elfogadni a csapásokat.
„Lehet, hogy újabb sorscsapás ér, de ez rendjén van.
Elég erős vagyok, hogy kitartsak, ha rossz dolgok is történnek.”
Ez az, amiben hisznek.
Siess már!
Az ég szerelmére!
Miért akarsz retikült venni nekem?
Mert nincs egy normális retikülöd.
Az első fizum kevés volt, így megvártam a kövit.
Mit gondolsz erről? Ezt néztem ki.
Jó ég, de hisz olyan keményen dolgoztál azért a pénzért.
Istenem!
Mi? 1,8 millió von?
Menjünk innen!
Miért? Szeretném megvenni neked.
- Gyere! - Kérem!
Megnézhetnénk azt?
Ez a téli kollekció? Pont az ő zsánere.
- Szép, mi? - Gyere!
Miért? Várj már!
Ne csináld! Hadd nézzem már meg!
Ezer bocsánat!
Hé, várj!
Gyere vissza!
Azta, mikor készítettél ennyi mindent?
Ma reggel.
Na szép! Csak ez van?
Csomagoltál virslit vagy csirkét?
Nem, egyél ebből!
Ne válogass!
De te nem is eszel répát.
Nem kell, mert én már felnőttem. Nem vagyok növésben.
Ez nem helyes. Jó példát kellene mutatnod.
- Dae-yeong! - Igen?
Te mit gondolsz?
Egyetértek veled. Jó példát kellene mutatnia.
Azt mondod, hogy rossz példát mutatok a gyerekemnek?
Nem, nem így értettem.
Az ő pártját fogom, mert gyerek.
Úgy bánsz velem, mint egy gyerekkel?
Nem, dehogyis.
Fel a fejjel, anya!
Majd én megetetlek!
- Mondd: „Á”! - Köszi.
Te vagy a legjobb.
Mondd, hogy „Á”!
Ugye, milyen jó?
Mi ez az érzés?
Miért szomorodtam el?
Olyan cuki!
Meg kellett volna vennünk a retikült.
Nagyon szerény vagy.
Jobb ez így.
Hagynám, hogy a fiam megvegyen egy méregdrága retikült?
Nem őrültem meg.
Ez amúgy is sokkal jobban tetszik.
Mindig nálam lesz.
Örülök, hogy van munkád.
Kaptam egy pénztárcát,
és még ezt a szuper fagylaltot is.
Igaz?
Nem érek fel Ha-neulhoz, de azért igyekszem.
Miket beszélsz?
Te és Ha-neul mások vagytok.
Na persze. Folyton csak szapulsz.
Tudom, de ez nem jelenti azt, hogy nem vagy számomra értékes.
A gyermekem vagy. Különleges.
Nem kell kamuznod!
Tudom, hogy jobb nálam.
Ő orvos, én meg teljesen átlagos vagyok. Rá büszkébb vagy.
Talán már a kezdeteknél eldőlt a sorsunk.
Ő Ha-neul, mert aznap ragyogott az ég.
Én pedig Ba-da, az ellenpólusa.
Miket beszélsz?
A tengerről álmodtam, ezért ez a neved.
- Komolyan? - Igen.
Megjelent álmomban egy szivárvány, amely a csillogó tenger fölé vetült.
Még ébredés után sem tudtam feledni, milyen gyönyörűen nézett ki.
A Ba-da név mellett döntöttem Szivárvány helyett.
Tényleg?
Ahogy te is mondtad,
lehetsz főbérlő, vagy átveheted a bácsikád éttermét is.
Nem számít, mit csinálsz.
Számomra mindig is
a szivárvány leszel a csillámló tenger felett.
Úgyhogy ragyogj a magad módján! Rendben?
Ez elég nyálas volt.
Csak úgy dől belőled a szivárványos ömlengés.
Pózolj! Csinálok rólad pár fotót!
Tényleg?
Nem bánom.
- Mosolyogj! - Oké.
- Lássuk csak! - Küldd át őket!
Oké.
A FIAM FŐZTJE
Azta, de szép vagy!
A FIAM
Jó lett.
Ez remekül sikerült.
Nem unalomból ásítottam.
Prezentációkat bújtam az éjjel, nem tudtam aludni.
Akkor nagyon fáradt lehetsz.
- Kérsz egy kis kávét? - Kávét?
Vegyél egyet!
KOPIKO KÁVÉS CUKORKA
Talán azért, mert fáradt vagy, de ma kicsit levertnek tűnsz.
Nem vagyok levert.
Csak kissé
zavarban vagyok a jelenlétedben.
- Miért? - Amiatt, ami történt.
Tudod, a klinikán.
Ja, az incidens miatt?
Annak a nőnek nem volt igaza.
Akkor is szégyellem, hogy a szemtanúja voltál.
Amikor szilvabort készítettük, azt mondtam, megvédelek.
Erre te védtél meg engem.
Mit számít ez?
Felváltva is a védelmére kelhetünk egymásnak.
Mégiscsak én volnék az idősebb.
Szeretnélek mindig lenyűgözni.
Nem azért járok veled, hogy lenyűgözz.
Az tetszik benned, hogy melegszívű vagy.
A kedves, tiszta lelkű férfiak a legjobbak.
Tetszik, hogy őszinte ember vagy, aki az idejét arra fordítja,
hogy hangyákat fogjon egy kisfiúval.
Nehéz lehetett megválni Do nővértől és Jeong-wootól.
Nem, könnyű volt.
Most, hogy jobban van, ideje, hogy saját praxist nyisson,
amit az ő elképzelései szerint vezet.
Végül úgyis el kellett volna engednem.
Ez van, Do nővér meg akarja valósítani az álmait.
Úgyhogy boldogan elengedem.
És nem csak őt.
Ha már a témánál vagyunk, téged is elengedlek.
Mi?
- Engem? - Igen.
- Miért? - Saját praxist kell nyitnod.
Még fél éve sem dolgozom itt.
Mit számít? Az a fő, hogy most már jobban vagy.
Akkor is.
Ártott a klinikádnak az, amikor híre ment,
hogy műtét közben elejtettem a szikét.
De te mégis segítettél
újra talpra állnom. Tartozom neked.
Bőven elég kárpótlás, ha elmész.
Tudod, milyen nehéz kiköhögnöm a fizetésed?
Itt az ideje,
hogy a saját lábadra állj.
Ő sosem hozta volna szóba,
úgyhogy nekem kellett.
Ennyi.
Te jó ég! Mi baj?
Látod? Olyan kedves ember vagy!
Nagyon boldog vagyok ebben a kapcsolatban.
És hogy készül az új praxisára?
Fogalmam sincs.
Most, hogy van pénze, valószínűleg vesz egy menő autót.
VEZETÉSI MÓD
Biztos nyit egy még nagyobb klinikát,
és újra berobban a köztudatba.
PUSZANI MILMJON TAE-SEON, BA-DA
EZ A KLINIKA EGYEDI A MAGA NEMÉBEN
LOGIN PLASZTIKAI SEBÉSZETI KLINIKA
Gratulálok, Jeong-woo! Büszke vagyok rád.
Végre megnyílt a klinikád.
Mi az? Csak nem sírsz?
Furcsa érzés.
Az első klinikám megnyitása nem mozgatott meg.
De most mélyen meghatódtam.
Ez a kanapé csodálatos!
És ez a kisasztal is.
Sokat jótékonykodom majd, sok jót teszek és keményen dolgozok.
Csodálatos az életem!
Hihetetlen vagy!
Biztos boldogulsz egyedül? Régen sok beosztottad volt.
Tudod, kicsiben akarok kezdeni.
Inkább legyen kevés betegem, akikkel személyes kapcsolatot építhetek.
Nem hajszolom túl magam.
Tessék!
Ugyan, nem kellett volna.
Ezt meg akartam inni veled.
Kettesben akartam ünnepelni.
Csak te és én?
Csüccsenj le!
Jeong-woo új fejezetet nyitott az életében.
És a körülöttem lévők
ugyancsak élték a saját életüket.
Ba-dának is lett egy nagy álma.
Híressé akarja tenni a milmjonját.
És többé nem kunyizott tőlünk pénzt.
EREDETI PUSZANI MILMJON
Jó napot!
Nem vállalunk kiszállítást.
- Nem azért jöttem. - Dan-bi!
Tae-seon?
Tényleg te vagy az?
Jól vagy? Mármint…
Hogy megy sorod?
Mi szél hozott?
Errefelé szállítottam házhoz,
és gondoltam, beugrom ide enni.
Hogy kerülsz Szöulba?
Ideköltöztem.
A mindenit! Ezer éve nem láttalak.
Emlékszem, amikor Puszanba jöttél,
és tőlem kértél útbaigazítást.
Semmit sem változtál.
Te sem.
Megmondtad, hol az étterem,
ahol sertéshúsos rizslevest, milmjont és polipvagdaltat szolgálnak fel.
Még mindig ugyanaz a melegszívű
és barátságos ember vagy.
Nem azt mondtad, hogy a sógorod üzemében fogsz dolgozni?
Igen, úgy volt.
De mivel úgy szeretted a milmjont,
hiszen mindig azt ettünk, mikor randizni mentünk…
Igen.
Gondoltam, talán egyszer betérsz hozzám,
ha nyitok egy milmjon éttermet.
Ez járt a fejemben, amikor annak idején ideköltöztem.
És lám, itt vagy.
Férjhez mentél?
Nem.
Jársz valakivel?
Nem.
Akkor jól van.
A bácsikám találkozott a szerelmével.
Imádkoztam, hogy csendes és egyhangú élete
egy nap boldogsággal teljen meg, mint egy jó nagy gombóc.
A SZERETET HÁZHOZ JÖN
KIPP-KOPP DAN-BI FINOMSÁGGAL TÖLTI MEG AZ ÉLETED
Anyukám sokat nevetett…
És sokat sírt is miattunk.
Abbahagyta a káposztatermesztést.
Igyekezett az ígéretéhez híven jól nevelni a gyerekeit.
Mindig megdobogtatta a szívem,
ahogy nap mint nap próbált minden tőle telhetőt megtenni.
Jól van.
Helló, kicsi Bindungok
Sziasztok, kicsi Bindungjaim!
Rég láttalak titeket.
Gondolom, nem sokatokat érdekel,
hogy mi van velem mostanság.
Mégis úgy döntöttem, bejelentkezem,
hogy elmondjam, mi jót csinálok.
Istenem!
Mi az? Kínosan érzed magad miattam?
Már megszoktam, szóval nem gond.
Na és Lee kisasszony?
Ő tud erről?
Mindent tud, és ennek ellenére is kedvel.
Elfogad olyannak, amilyen vagyok.
Ami ezt a melegszívű férfit illeti…
A SEBÉSZET MICHELANGELÓJA
BIN DOKTOR ÉS A RIZSFŐZŐ ZENEKAR
Boldog élete lesz egy olyan nő mellett, akivel nagyon hasonlóak.
Szeretnék kérni 25 000 vonért.
- Oké. - Tanár úr!
Hogy talált ránk?
Jeong-woo mindent elmesélt rólatok.
Vagy úgy!
Hallottam, hogy megoperálta magát.
Elkélt a finomítás, de ez lett a végeredmény?
Hékás!
A hátamat operálta.
Elöl nem lett volna több kiigazítanivaló?
Na megálljatok, ti csibészek!
Ugyanúgy ugrattok, mint annak idején.
Mégsem veszek semmit. Na pá!
- Csak vicceltünk. - Jöjjön!
- Kóstolja meg! - Vegyen egyet!
- Különleges szósszal készült. - Saját recept.
- Ez isteni! - Ugye?
- Nagyon finom! - Csirió!
- Egészség! - Egészség!
Sok sikert nektek!
Minden nap tele lehet nehézségekkel.
Dr. Kang,
akar mellettem dolgozni?
Kell egy megbízható ember.
De hiszem, hogy jöjjön az életben bármi,
megbirkózom vele.
Ami minket illet…
Ez a sötét klinika emlékeztet arra a napra.
Melyik napra?
Elestem a bíróság előtt aznap,
amikor átadtam neked a tanulmányt.
Elvittél a bezárt klinikádra, hogy ellásd a sebemet.
Az üres terem rád emlékeztetett, és majd' meghasadt a szívem.
De nagyon megható érzés látni,
hogy újra talpra álltál.
Őszinte leszek.
Nélküled nem sikerült volna.
Emlékszel arra, amikor nem tudtuk megnézni a napfelkeltét?
Persze.
Bosszantó volt, hisz olyan messzire utaztunk!
Nekem mondod?
Mi lenne,
ha megint elmennénk?
Most rögtön?
Még van egy randi, amire el akarlak vinni.
Hogy együtt nézzük meg a napfelkeltét. Nyomasztott, hogy múltkor nem jött össze.
Na mit szólsz?
Benne vagy?
- Jó, menjünk! - Gyerünk!
- Klassz! - Vajon lesz még vonatjegy?
Amikor először éltük meg a kétségbeesést,
minden nagyon zűrzavaros volt.
Úgy éreztük, mindennek vége.
Azt hittük, még sokáig nem leszünk képesek
kimászni ebből a gödörből.
Azonban,
ez a mélypont mégsem volt annyira mély, mint eredetileg gondoltuk.
Aznap este együtt sírtunk.
Kibírtuk a fájdalmat,
legyőztük a félelmet,
és végül talpra álltunk.
MIN KYUNG-MIN
Megtanultunk hamar túl lenni a fájdalmon, és sokáig dédelgetni az emlékeket.
Kezdheti, doktor úr.
Végül sikerült kimásznunk a gödörből.
Olyan szép itt!
- Most kel fel! - Tényleg!
Milyen gyönyörű és kerek!
Múltkor lemaradtunk róla, de most láthatjuk a napkeltét.
Ahogy mondod.
Éljünk szeretetben sokáig!
- Jó. - Jó.
Apropó!
Ugye tudod, hogy még mindig nem adtál választ?
Mire?
Megkértem a kezed, te meg válaszra sem méltattál.
Jövő héten lesz az esküvői fotózás,
mit számít ez már?
Azért még adhatnál választ, nem gondolod?
Jesszus! Jól van.
Házasodjunk végre össze!
„Házasodjunk végre össze”?
Tán sietsz valahova?
Adj egy rendes választ!
Nem, nem tudok.
Hogy érted? Hogyne tudnál.
Várj! Hova mész?
- Én… - Gyere ide!
Túl kínos kimondani.
Na várj csak!
Lehetek ma boldog,
aztán holnap hirtelen bánatos.
De nem baj.
Ha van bánat, mindig lesz boldogság is.
Jöjjön szomorúság vagy balszerencse,
mindenre fel vagyunk készülve.
És ennyi elég.
EPILÓGUS
NAM HA-NEUL, YEO JEONG-WOO EGYBEKELÜNK!
IGEN! - HOZZÁM JÖSSZ FELESÉGÜL? IGENT MONDOTT! - SZERELEM - ÖLELÉS
ERDEI ÖSVÉNY KISBOLT
GYÓGYÍR SZÍVFÁJDALOMRA
A feliratot fordította: Vig Mihály