‏- דוקטור דכדוך -
‏דרך אגב, אתה מתכוון להישאר ‏בדירת הסטודיו ליד המרפאה?
‏לא, אני חוזר לגור כאן החל מהיום. ‏-באמת?
‏ככה אני אוכל לראות אותך קצת יותר.
‏אה.
‏תני את הטלפון שלך. ‏-טלפון?
‏כן. ‏-למה?
‏למה את חושבת? אני אחליף את השם שלי.
‏- יו ג'ונג-וו ‏החבר שלי -
‏הנה.
‏תן לי את שלך.
‏למה? גם את תשני אצלי?
‏כן, אשנה את השם שלי
‏ואמחק את מספרי הטלפון של כל הנשים.
‏אין בעיה.
‏אין כל כך הרבה, ‏אבל תמחקי את כולן אם את רוצה.
‏לעת עתה רק אשנה את השם שלי.
‏קח. בוא נסיים את זה כאן.
‏תפסיקי.
‏לעולם אל תאמרי שוב, "בוא נסיים את זה כאן".
‏למה לא? ‏-כי ככה נפרדת ממני.
‏"בוא נסיים את זה כאן."
‏המילים האלה עשו לי טראומה. ‏אל תאמרי אותן שוב.
‏למה להזכיר את זה בכזה יום טוב?
‏זה לא מספיק. אני לחוץ מדי.
‏אני רוצה הבטחה בכתב ‏שלא תאמרי את זה שוב במאה השנים הבאות.
‏מחר נחתים על זה נוטריון. ‏אירגע רק כשאהיה תחת הגנת החוק.
‏בסדר, אני לא אומר את זה שוב לעולם.
‏את מתכוונת לזה?
‏תבטיחי לי.
‏מבטיחה.
‏הבטחת שנהיה ביחד לנצח.
‏בסדר.
‏אגב,
‏אתה די נאה.
‏ידעת?
‏את ממש מהממת. את הרופאה הכי יפה שראיתי.
‏אתה הגבר הכי נאה שראיתי בחיי.
‏את האדם הכי יפה שפגשתי ‏ותהיי כזאת עד סוף ימיי.
‏אתה…
‏אולי תסתמו?
‏הוא לא דיבר עלינו, נכון?
‏לא נראה לי. לא אמרנו משהו לא בסדר.
‏נכון.
‏בואי נלך. ‏-בוא נלך.
‏תזכירי לי על מה דיברנו.
‏אמרת שאני האדם הכי יפה שראית ‏ושאהיה כזאת עד סוף ימיך.
‏נכון.
‏אבל בעבר אמרת שאני גועלית
‏ושהייתי צריכה להישאר בבוסאן.
‏כנראה הייתי לא שפוי אז.
‏אבל באותם הימים התנהגת ‏בצורה קצת מגעילה. רק קצת.
‏אבל תמיד חשבתי שאת יפה.
‏באמת? ‏-כן.
‏האמת,
‏לא אהבתי את ההתנהגות שלך, ‏אבל תמיד חשבתי שאתה חמוד.
‏הבנתי.
‏אז את יכולה לקבל את הפרצוף החמוד הזה.
‏באמת? ‏-כן. תסתכלי כמה שבא לך.
‏מישהו יראה אותנו!
‏את כזו חמודה!
‏את חמודה אפילו כשאת מתביישת.
‏אתה חמוד יותר.
‏את האדם החמוד ביותר שאי פעם פגשתי.
‏אתה האדם הכי חמוד בעולם.
‏לא, אתה הכי חמוד והכי נאה.
‏את חמודה וסקסית.
‏סקסית?
‏חזרתי.
‏היי. ‏-היי, הא-נל.
‏מה? אתם שותים בירה בלעדיי?
‏אתם יודעים שאני אוהבת בירה. ‏למה לא הודעתם לי?
‏אתם כאלה מרושעים.
‏שנעשה לחיים?
‏מה את עושה? זאת ארוחה של אנשים מהעבודה?
‏את מתכוונת לשאת ברכה?
‏למה, אסור לי?
‏אני מאחלת לכם בריאות טובה והצלחה ‏בכל המאמצים שלכם בעתיד.
‏לחיי הלילה היפה הזה.
‏קיבלת חדשות טובות היום?
‏חדשות טובות? לא.
‏את נראית שמחה ללא סיבה אם לא קיבלת.
‏באמת?
‏לא צריך הרבה כדי לשמוח.
‏אם את חושבת שאת שמחה, זה מספיק.
‏- החבר שלי -
‏אני אהיה בחדר שלי.
‏לילה טוב!
‏היא אימצה איזו דת?
‏אולי היא זכתה בלוטו?
‏לא.
‏לא זה ולא זה. אני חושב…
‏שיש לה הפרעה דו-קוטבית.
‏זה מצב שבו אדם כל הזמן או שמח או מדוכא.
‏היא הייתה מדוכאת לאחרונה, ‏ועכשיו היא פתאום שמחה?
‏אני בטוח שזה העניין.
‏נכון? יש לה הפרעה דו-קוטבית.
‏היי, ג'ונג-וו.
‏כן, הגעתי הביתה בשלום.
‏למה אתה סקרן? ראית אותי נכנסת.
‏עדיין רציתי לדעת.
‏האמת היא שאני סקרן לדעת הרבה דברים.
‏למשל, מתי את הולכת לישון, ‏כמה כוסות מים את שותה,
‏איזה סוג גלידה את אוהבת, ‏אם את מעדיפה בכוס או בגביע.
‏אז שנדבר כל הלילה?
‏נוכל לשאול זה את זה הכול.
‏תוכלי לעמוד בזה?
‏תמיד היה לי קל להישאר ערה בלילות.
‏כמה שעות אתה ישן בדרך כלל?
‏חמש בערך?
‏גם אני. ‏-באמת?
‏שנינו לא ישנים הרבה.
‏זה נכון.
‏אולי זה מפני שחסרות לי שעות שינה,
‏אבל אני שונאת שמדברים איתי ‏כשאני עומדת ללכת לישון.
‏גם אני. אני גם לא אוהב ‏שאנשים מדברים איתי כשאני כועס.
‏גם אני.
‏אני צריכה זמן להירגע כשאני כועסת.
‏עוד משהו?
‏יש דבר אחד שהכי מסקרן אותי.
‏איך ההרגשה להיות שוב יחד?
‏טוב…
‏זה נעים יותר. ‏-"יותר"?
‏כן.
‏מאשר כשרק החלטנו לצאת יחד.
‏איך לומר את זה?
‏אולי משום שעדיין היו לי המון בעיות,
‏לא ידעתי אם אני מוכנה לצאת עם מישהו.
‏אבל עכשיו החלטתי להתמודד איתם ‏ואני רוצה להמשיך הלאה.
‏צורת החשיבה שלי השתנתה,
‏לכן אני מרגישה יותר הקלה ושמחה.
‏אני שמח לשמוע.
‏אני מתגעגע.
‏את רוצה לעלות?
‏עכשיו?
‏כן. בואי נאכל ארוחה לילית.
‏מה עם עוף מטוגן? או ג'ג'נגמיון?
‏ג'ג'נגמיון נשמע טוב.
‏אה, אימא הכינה קימצ'י בצל ירוק אתמול.
‏להביא קצת? ‏-אין מצב.
‏שניהם הולכים מעולה יחד. תביאי.
‏בסדר. תרתיח מים.
‏אני אגיע לפני שיתחממו. ‏-בסדר.
‏בזמנו לא שיערתי
‏שג'ג'נגמיון וקימצ'י בצל ירוק
‏יגרמו ללב שלי לדפוק מהר.
‏הדברים הפעוטים בחיים מנצנצים ‏כי אני מאוהבת.
‏למה את עדיין ערה? מה את עושה עם הקימצ'י?
‏התחשק לי פתאום.
‏למה את לא אוכלת את זה עם אורז?
‏זה טעים מאוד.
‏אני אקרא כמה מחקרים מדעיים תוך כדי. ‏לכי לישון, אימא.
‏את אוכלת קימצ'י כשאת קוראת מחקרים?
‏מוזר מאוד.
‏אוף, היא לא החזירה למקום.
‏בחיי.
‏בקושי התחמקתי.
‏פחדתי שהיא תתפוס אותי.
‏כל הכבוד שהצלחת להתגנב לפה.
‏טוב. ‏-בחיי, זה נראה טוב.
‏מעולם לא אכלתי את זה בשעה כזאת.
‏דרך אגב, הכי טוב
‏שנשמור את הזוגיות שלנו בסוד, נכון?
‏טוב…
‏בעבודה, כן.
‏אני לא יודעת מתי אני אעזוב, ‏אז אני חושבת שאין טעם לספר.
‏והאנשים בעבודה עלולים להרגיש לא נוח.
‏אז נשמור את זה בסוד.
‏וכאן?
‏כלומר…
‏את תצאי לעבודה מעכשיו,
‏אז הם ירצו לדעת לאן את הולכת בכל יום.
‏אם תאמרי להם שאת עוזרת לי, ‏הם ירצו לשמוע את כל הסיפור.
‏אני אומר את האמת ואספר להם שאנחנו זוג.
‏באמת?
‏כמובן. למה לא?
‏טוב, היית צריכה להתגנב לכאן עם הקימצ'י,
‏אז חשבתי שאת רוצה להסתיר את זה.
‏רק כי היא פתאום צצה, ‏אז נאלצתי להמציא משהו.
‏ברור שאני צריכה לספר להם.
‏הם ישמחו מאוד.
‏הם אוהבים אותך, במיוחד אימא שלי.
‏באמת?
‏מה זה?
‏הבישולים של חמותי…
‏של אימא שלך מעולים.
‏זה מושלם.
‏אתה כזה טיפשון.
‏תאכל. ‏-בסדר.
‏אין כמו ג'ג'נגמיון וקימצ'י בצל ירוק.
‏זה מושלם.
‏קר לך? פתחתי את החלון ‏כדי לאוורר את החדר. לסגור אותו?
‏לא. זה עוזר לי להישאר ערה. ‏בא לי לישון כי אכלתי הרבה.
‏את נרדמת?
‏אז תשכבי.
‏מה אתה עושה?
‏למה אתה טופח על המיטה? ‏כדי להראות שהמזרן קשה?
‏את יודעת שזאת לא הסיבה!
‏בואי.
‏די, תפסיק לומר לי לשכב.
‏את יכולה ללכת אחרי 30 דקות.
‏בסדר.
‏רק 30 דקות, טוב?
‏בסדר.
‏מה?
‏ראיתי חשבונות ליד הדלת אתמול. ‏לאן הם נעלמו?
‏בחיי! ג'ונג-וו כנראה חזר!
‏אוי, הוא השאיר חלון פתוח. הוא יצטנן.
‏בוקר טוב, גברת קונג. ‏כלומר, בוקר טוב. מה שלומך?
‏טוב. אני…
‏לא התכוונתי להציץ פנימה.
‏פשוט רציתי לסגור את החלון ו…
‏אני יכול להסביר. את מבינה…
‏האישה הזאת…
‏מה יש?
‏בסדר. אני הולכת עכשיו.
‏להתראות.
‏לא, אל…
‏היא הלכה? ‏-הלך עלינו.
‏ג'ונג-וו, נשמור את זה בסוד בינתיים.
‏מה?
‏זה לא מה שאמרת בלילה.
‏התכוונתי לספר לה,
‏אבל אנחנו רק ישנו אתמול בלילה,
‏אבל היא בקלות עלולה לחשוב משהו אחר ‏אחרי שראתה אותנו ככה.
‏היא תחשוב שעשינו משהו אחר, ‏ואז היא תתחיל לתחקר פתאום.
‏אני לא אעמוד בזה. בוא נסתיר את זה בינתיים.
‏אבל… מה עם השם הטוב שלי?
‏היא יודעת שאנחנו מחבבים זה את זה,
‏אבל היא תחשוב שהמשכתי הלאה ‏ושכבתי פה עם אישה אחרת.
‏מה יקרה לשם הטוב שלי? זה לא בסדר.
‏ואם היא תשנא אותי?
‏זה… היא תבין שזאת הייתה אי הבנה
‏כשהיא תשמע את האמת. ‏-מה?
‏אנחנו נאחר. בוא נמשיך ‏את השיחה במרפאה. ביי.
‏את בטוחה שהיא תבין? אני חושב שלא.
‏אני לוקחת בקבוק מים.
‏אומר לה שקניתי אותו אחרי שעשיתי ספורט.
‏ביי.
‏הא-נל, אני פוחד.
‏הא-נל.
‏לא!
‏יש לי הרגשה רעה.
‏בחיי.
‏מה קרה? למה את כועסת כל כך? ‏ביטלו את אופרת הסבון של הבוקר?
‏אני כל כך המומה.
‏עליתי לגג להביא חסה.
‏ג'ונג-וו סוף סוף ביקר שוב.
‏אבל הוא לא היה לבד. הוא היה עם איזו בחורה.
‏איזו בחורה? מי זאת?
‏איך אני יכולה לדעת?
‏החלון היה פתוח, ‏אז התכוונתי לסגור אותו והצצתי פנימה.
‏ואז ראיתי אותו מתכרבל עם אישה במיטה!
‏היא הייתה יפה?
‏איך אני יכולה לדעת?
‏כל הפנים שלה היו מכוסות בשמיכה!
‏אולי זאת הייתה הא-נל. ‏-הא-נל?
‏לא ראית את הפנים שלה. אולי זאת הא-נל.
‏חזרתי.
‏איפה היית?
‏התעוררתי מוקדם, אז יצאתי לריצה.
‏אני רעבה. אימא, בואי נאכל.
‏טוב.
‏מה? ‏-אוף, חם לי.
‏היא באמת יצאה לריצה כנראה.
‏זאת אומרת שג'ונג-וו נפגש עם אישה אחרת?
‏לעזאזל. המנוול הקטן!
‏בגלל זה אסור להיות טובים לאף אחד! ‏-אימא.
‏ג'ונג-וו לא סתם "אף אחד".
‏אנחנו מכירים אותו די טוב.
‏זה לא חשוב! הוא בגד בה, זה מה שחשוב פה.
‏אני צריכה לבשל אותו חי.
‏בינתיים הא-נל סובלת מהפרעה דו-קוטבית,
‏יוצאת מדעתה לגמרי, ואוכלת קימצ'י בצל ירוק
‏תוך כדי קריאת מחקרים מדעיים.
‏מה אני אעשה עם הפרחח?
‏אני אבשל אותו במים רותחים! ‏-אוי, לא.
‏לא משנה.
‏שלום.
‏היי, אני מניחה שאתה הולך לעבודה.
‏כן. ‏-אפילו שמת עניבה.
‏שמתי עניבה רק כי המרפאה ‏צריכה להעלות תמונה שלי לאתר שלה.
‏לא הייתה לי ברירה.
‏לא אמרתי שום דבר. ‏-כן.
‏אני באמת שמחה שאתה מצליח.
‏אוי, לא. העניבה שלך עקומה.
‏באמת? ‏-כן.
‏היא תהיה בסדר.
‏גברת קונג! אני נכנע!
‏החליפה שלך מלאה אבק.
‏אסור לה להיות מאובקת.
‏גברת קונג, לא המרפק! רגע!
‏הא…
‏סליחה.
‏בהצלחה בעבודה.
‏- המילמיון המקורי של בוסאן -
‏יום נעים.
‏ג'ין-וו, היה לך כיף? ‏-כן.
‏בטח לא היה לך רגע מנוחה בימים האחרונים
‏עם העבודה והטיפול בילד.
‏בחיי. ‏-לך היה קשה יותר, אימא.
‏את היית צריכה לטפל באחותך.
‏ג'ין-וו, נסיעה טובה.
‏אל תשתולל או תשחרר את חגורת הבטיחות. ‏תהיה נחמד לסבתא.
‏אני לא ילד.
‏אה, נכון.
‏קחי. זאת מתנה.
‏מתנה? מה זה?
‏בשביל מר בין.
‏זה ציור תודה על הנמלים שהוא תפס בשבילי.
‏באמת?
‏הוא יאהב אותו.
‏זה הוא.
‏זה? ‏-אלוהים.
‏הוא יאחר לגן.
‏אנחנו יוצאים עכשיו. בסדר.
‏קדימה.
‏נתראה בסוף השבוע, ג'ין-וו.
‏ביי, אימא. ‏-ביי.
‏אל תצאי.
‏ביי. ‏-ביי.
‏בוא נלך.
‏מה רצית לתת לי כל כך מוקדם בבוקר?
‏זה מג'ין-וו.
‏זאת מתנה. ‏-מתנה?
‏מה זה?
‏הוא צייר נמלה, אותך ואת עצמו.
‏הבנתי.
‏אז זאת הנמלה? ‏-לא, זה אתה.
‏איזה ציור מגניב.
‏כן.
‏קניתי כמה מקרונים בדרך.
‏לא היית צריכה.
‏אני מעדיף סוג'ו. ‏יכולת להזמין אותי לסוג'ו אחר כך.
‏אה. ‏-אלוהים.
‏למה שאשתה איתך סוג'ו?
‏זה בשביל הבת שלך. ‏-בשביל אן-ג'ונג?
‏זוכר מה אמרת בפעם הקודמת?
‏אמרת שהיא לא אוהבת ‏לחמניות בצורת דג או לחם ביצים.
‏ילדים היום פעילים ברשתות החברתיות ‏ומעדיפים מנות יפות וטרנדיות.
‏הם אוהבים להעלות תמונות שלהן.
‏אז להבא תחפש ברשתות החברתיות ‏ותקנה לה משהו יפה ומפונפן.
‏בסדר.
‏- מרפאה לניתוחים פלסטיים לה בוטה -
‏אתה רוצה קפה? שנרד לשתות?
‏ד"ר יו, אתה פנוי להצטלם ‏בשביל האתר שלנו עכשיו?
‏כן, בטח.
‏נצטלם ליד הלוגו של המרפאה שלנו.
‏אני תכף בא.
‏נשתה קפה בהזדמנות אחרת.
‏בסדר. טוב…
‏בהצלחה בצילום.
‏ביי.
‏אימא, אל תזדעזעי.
‏הבחורה שראית הבוקר היא אני.
‏לא.
‏שוב.
‏אני רוצה לספר לך משהו.
‏ג'ונג-וו ואני ביחד.
‏ד"ר יו, אתה כל כך נאה!
‏אתה נראה כמו סלבריטי!
‏זה מטורף. אתה נראה ממש טוב.
‏ד"ר יו, תחדש את הערוץ שלך בנאוטיוב ‏ותראה לכולם כמה אתה נאה?
‏אני אעשה מינוי ולייק. בבקשה?
‏אני עוד לא מוכן. ‏-רק דקה.
‏אני חושבת שתיראה ‏עוד יותר טוב עם קצת איפור.
‏למרות שאתה כבר נראה טוב. ‏-לא, זה בסדר.
‏קדימה, אתה צריך להיראות טוב לתמונה.
‏אגב, אתה יוצא עם מישהי?
‏סליחה? ‏-אני סתם סקרנית.
‏אין לך חברה?
‏חברה?
‏והאנשים בעבודה עלולים להרגיש לא נוח,
‏אז נשמור את זה בסוד.
‏אלוהים, לא.
‏חברה? זה מגוחך.
‏אז גם אתה רווק.
‏כמובן. אין לי חברה.
‏ד"ר יו, מה הטיפוס האידיאלי שלך?
‏טיפוס אידיאלי?
‏טוב…
‏מישהי עם שיער ארוך, עיניים גדולות,
‏כזאת שדואגת לי יותר ממני.
‏בחיי, פעם ראשונה שלי כאן, ‏והאוכל שלהם חריף וטעים.
‏אביא לפה את אן-ג'ונג ‏ביום הולדתה בחודש הבא.
‏היא תנזוף בך שוב.
‏ילדים היום מעדיפים אוכל כמו פיצה ופסטה.
‏את צודקת.
‏הם אוהבים להעלות תמונות לרשת.
‏גב' וו, אני צריך שתקבלי מישהי לייעוץ ‏ביום שישי הבא ותקבעי לה ניתוח.
‏חברה של דודה רוצה ניתוח עפעפיים עליונים
‏והרמת פנים בחוטים. תני לה הנחה גם.
‏כן, אדוני.
‏אתם בטח מקבלים הרבה בקשות להנחות.
‏אין לך מושג.
‏"כמה ההנחה? כמה עבודה אני צריכה?"
‏בלי להגזים, בכל יום שואלים אותי את זה.
‏הם שואלים מה הם צריכים לעשות?
‏כל הזמן.
‏אם תהיי מנתחת פלסטית,
‏קרובי משפחה רחוקים, ‏חברים לכיתה לשעבר ואפילו מורים
‏ישאלו אותך מה הם צריכים לעשות.
‏אבל צריך להיות זהירים.
‏הם עלולים לחשוב ‏שמותחים עליהם ביקורת ולהיעלב.
‏בכל זאת, אתה יכול לומר לי ‏מה אני צריכה לעשות?
‏נו, באמת.
‏אנחנו באמת מדברים על העבודה באוכל?
‏בחייך, זה צ'ופר כשעובדים במרפאה.
‏אני רוצה הרמת עפעפיים כפולה ללא חתך.
‏מה דעתך?
‏את כבר יפה מאוד.
‏באמת. אבל אם תעשי את זה,
‏אני חושב שתהיי טיפה יותר יפה. קצת.
‏מה דעתך?
‏אני חושב שאין שום צורך.
‏מה איתי?
‏מה עם הרמת זוויות הפה?
‏אם תעשי את זה… אם תחליטי לעשות את זה,
‏אני חושב שתיראי טיפה צעירה יותר.
‏אני לא חושב שזה נחוץ. ‏-באמת?
‏ד"ר נאם, את כבר מושלמת, ‏אבל חומרי מילוי בגבה…
‏אז…
‏את נראית מושלמת במצבך הטבעי…
‏לא, אני חושב שזה לא יזיק.
‏אם היא תזריק חומרי מילוי לגבה…
‏החביתה המגולגלת הזאת טעימה.
‏ד"ר יו,
‏זאת החתיכה שלי.
‏בחביתה המגולגלת הזאת ‏היו שמונה חתיכות, ויש ארבעה אנשים בשולחן.
‏אז ברור שכל אחד מקבל שתיים.
‏אתה כבר אכלת את שלך, אז זאת שלי.
‏סליחה.
‏בואו לא נריב על אוכל.
‏גבירתי, את יכולה לתת לנו…
‏עוד חביתה מגולגלת לכל השולחן?
‏כמובן!
‏ד"ר בין, היית צריך לקנות את הקפה…
‏נו, באמת.
‏מה קרה?
‏אתה באמת לא יודע?
‏אני ממש מצטער.
‏זה כמו מחלה תעסוקתית.
‏אמרתי שאת יכולה ‏להזריק חומרי מילוי כי זה לא יזיק,
‏אבל לא צריך.
‏באמת שלא, אבל רבים מאוד עושים את זה כיום.
‏אתה רוצה מכות?
‏זאת מחלה תעסוקתית? גם אני עובדת.
‏להרדים אותך?
‏אל תאמרי דברים מפחידים כאלה.
‏את תמיד מזעיפה פנים,
‏ולכן חשבתי… אני חושב שזה די חמוד.
‏אבל מפני שתמיד היית כזאת, ‏כנראה הרגשתי רע ופשוט פלטתי את זה.
‏תשכח מזה. רק אתמול אמרת שאני האישה הכי יפה
‏שפגשת ושתפגוש בחיים. ‏ועכשיו אתה רוצה שאזריק לפנים.
‏אני לא יכולה שלא להתאכזב ‏מכל המילים ההפכפכות שלך.
‏"כל"? אמרתי עוד משהו שגוי?
‏זה לא שגוי, אבל אני מאוכזבת.
‏כשביקשתי למחוק את המספרים ‏של הנשים האחרות מהטלפון שלך
‏לא הייתה לך בעיה עם זה.
‏חשבתי שאתה הטיפוס המסור.
‏אבל היה לך כיף גדול
‏עם הנשים מהעבודה. אפילו איפרו אותך.
‏ומה? אין לך חברה?
‏למה אתה מציג את עצמך כפנוי? ‏-מה את מנסה לומר?
‏זה ממש לא הוגן. אמרתי את זה ‏כי את רצית שנשמור את זה בסוד.
‏לא, התכוונתי שנשמור בסוד ‏את זה שאתה יוצא איתי.
‏לא התכוונתי שתאמר שאתה רווק.
‏יכולת לומר שאתה תפוס. נפגעתי מזה.
‏גם אני נפגעתי.
‏זוכרת איך אימא שלך חנקה אותי היום?
‏ובאותו עניין,
‏התעלמת אפילו כשהיא תקעה לי מרפק.
‏חשבתי שתתערבי ותאמרי משהו.
‏את יודעת כמה נפגעתי?
‏אבל לא הייתה לי ברירה.
‏היא ראתה אותנו מכורבלים במיטה.
‏אז איך יכולתי לומר לה?
‏רק רציתי לשמור את זה בסוד כמה ימים.
‏כל כך קשה להבין? ‏-זה לא מה שהתכוונתי.
‏אני פשוט פגוע. את לא מבינה את זה?
‏אתה פגוע מזה שאני לא מבינה את זה?
‏את לא מבינה שאני…
‏איזה טיפוס אישיות את?
‏זאת שאלה אקראית.
‏חברים, אתם באים או לא?
‏כן, אנחנו באים.
‏אני טיפוס חושב.
‏את הולכת? ‏-לא ללכת?
‏את הולכת ככה סתם?
‏אז מה אני אמורה לעשות?
‏להתראות.
‏אבל…
‏היי, חכי רגע.
‏אוף.
‏מה? למה הוא בא אחריי?
‏אם יש לך משהו לומר, תגיד.
‏איפה האוטובוס?
‏אלוהים.
‏אני צריכה לדבר ראשונה?
‏בסדר. זה לא היה ויכוח גדול בכל מקרה.
‏לא!
‏ניצלתי.
‏לא, לא ניסיתי ל…
‏חשבתי שהוא רוצה להשלים, ‏אבל הוא גנב לי את המושב?
‏הוא עדיין תחרותי כמו פעם.
‏מה זה?
‏אנחנו אמורים לצאת לדייטים ‏במקומות האלה, אבל תראה אותנו.
‏היי, ברוכה השבה. ‏בשביל אדם מובטל, את נעדרת הרבה.
‏מה איתך?
‏קניתי מצרכים למרק אצות.
‏יש לאימא יום הולדת מחר.
‏אין מצב. אל תאמרי לי ששכחת.
‏אלוהים. תראי אותך.
‏מה הטעם בבת רופאה
‏אם אני זה שזוכר את יום ההולדת שלה?
‏מה? מה זה?
‏"סקיי לאונג'"?
‏אז כן זכרת את יום ההולדת שלה.
‏מה? ‏-כן. תמיד היה לך זיכרון טוב.
‏כן. רעיון טוב.
‏בנות אחרות יוצאות לקניות ‏ולמסעדה טובה עם האימהות.
‏אבל את תמיד היית עסוקה מדי ‏להזמין אותה למסעדה טובה.
‏הזמנת שולחן? אם לא, תמהרי.
‏שלושה אנשים, כולל אותי. לא, ארבעה עם הדוד.
‏מהר.
‏בסדר. אני אתקשר אליהם.
‏הא-נל,
‏אני ממש מצטער על היום.
‏אמרתי שפנייך היפות צריכות חומרי מילוי.
‏רציתי את חתיכת החביתה המגולגלת האחרונה.
‏ואפילו אמרתי שאני רווק. אני מצטער.
‏אני איומה גם כחברה וגם כבת.
‏אבל לא הבנת נכון את מה שקרה באוטובוס.
‏איבדתי שיווי משקל ונפלתי קדימה.
‏מה אני עושה?
‏אני כמו ילד שכותב מכתב התנצלות. נו, באמת.
‏אוף.
‏הא-נל, אני יכול לפחות ‏לראות את פנייך לפני שאלך לישון?
‏אני מתגעגע אלייך.
‏אני צריכה זמן להירגע כשאני כועסת.
‏סוק-ג'ה, למה התקשרת אליי ‏כל כך מוקדם בבוקר?
‏נו, יום הולדת זה לא כזה עניין.
‏אני רק מזדקנת בשנה.
‏בכל אופן, תודה שהתקשרת.
‏כן.
‏הא-נל עדיין מובטלת?
‏בחיי, היא הייתה צריכה ‏להתייחס יפה לבליינד דייט שלה.
‏אלוהים, אין לה עבודה או חבר.
‏אויש. זה יום ההולדת שלך,
‏אבל אני מצטערת שאין לך סיבה לחייך.
‏להתראות.
‏אבא שלה…
‏מה? היא ניתקה לי שוב?
‏לעזאזל. היא התקשרה לברך אותי או לצער אותי?
‏איזו דרך מעצבנת להתחיל את היום.
‏הא-נל תכיר מישהו ‏הרבה יותר טוב מהבחור בבליינד דייט.
‏הרבה יותר טוב גם ממנו.
‏התעוררתי מוקדם, אז יצאתי לריצה.
‏מוכרים את זה בכל מרכול.
‏זה טעים מאוד.
‏אני אקרא כמה מחקרים מדעיים במקביל. ‏לכי לישון, אימא.
‏לא נכון.
‏אז האישה הזאת מאתמול
‏הייתה הא-נל?
‏היי, ג'ונג-וו.
‏שלום.
‏הולך לעבודה? ‏-כן.
‏אז להתראות.
‏מה? ג'ונג-וו!
‏ג'ונג-וו, חכה!
‏ג'ונג-וו, עצור מיד!
‏גברת קונג!
‏חכי רגע!
‏אוי, אני רואה אבק.
‏ג'ונג-וו.
‏אני באמת מחבבת אותך.
‏אה? ‏-תמיד חיבבתי.
‏אני יודעת שלטובת הא-נל
‏שמרת סוד ולא סיפרת לי את האמת.
‏אז אני מחבבת אותך עוד יותר.
‏אתה עומד בדרישות כחבר שלה.
‏מה זאת אומרת?
‏האישה במיטה הייתה הא-נל, נכון?
‏לא, לא נכון. זאת הייתה מישהי אחרת.
‏- החברה שלי -
‏תענה.
‏היי.
‏הלכת לעבודה?
‏אני עומד לצאת.
‏הבנתי. בסדר.
‏שיהיה לך יום טוב.
‏אפשר להיפגש מאוחר יותר בערב?
‏כמובן.
‏אני אתקשר אלייך יותר מאוחר. ביי.
‏זאת בטח הייתה החברה שלך.
‏המספר שלה נראה לי מוכר.
‏ארבע הספרות האחרונות היו 0402.
‏גברת קונג,
‏אני מבטיח ששום דבר לא קרה בלילה ההוא.
‏גם אם כן, זה בכלל לא מעניין אותי.
‏היא כנראה לא מספרת לי כי היא נבוכה.
‏אעמיד פנים שאני לא יודעת, ‏אז אני מקווה שתסתדרו.
‏בחיי! כמה זמן אתם התכוונתם להסתיר את זה?
‏אתם מסבכים הכול.
‏ג'ונג-וו. ‏-כן?
‏ידעת שיש לי היום יום הולדת?
‏לא, לא ידעתי. יום הולדת שמח, גברת קונג.
‏אז תעשה לי טובה כמתנת יום הולדת?
‏מה?
‏וואו, זה מדהים. ‏אני לא מאמינה שהבאת אותי לכאן.
‏תודה רבה, הא-נל.
‏היי, את צריכה להודות לי.
‏היא רק הזמינה את השולחן ושילמה.
‏אני זה שאמר שאנחנו צריכים לבוא לכאן.
‏אז את צריכה להודות לי.
‏דרך אגב,
‏מה את לובשת?
‏קיבלתי את זה במתנה ‏אחרי שמצאתי לסוק-וון את כלתו.
‏אז זה מלפני 20 שנה.
‏זה פחות עתיק ממה שחשבתי. ‏חשבתי שזה מהמאה ה-19.
‏אתה רוצה לחטוף 19 מכות?
‏אז תקנה לי בגדים.
‏אימא.
‏שלום. הזמנתם שולחן?
‏כן. ‏-השם הוא נאם הא-נל.
‏שולחן לשלושה.
‏מכאן, בבקשה. ‏-בסדר.
‏מה הקטע עם הניב של סיאול?
‏את כבר יודעת ‏שאני יכול לדבר גם בניב של סיאול ובוסאן.
‏כשאני עם בחורה או במקומות מפוארים כאלה,
‏אני מדבר בניב של סיאול.
‏"אני מדבר."
‏יש טארט תפוחים ‏ועוף בציפוי רוזמרין כמנות ראשונות.
‏טעם התפוחים המתוק יפתח לנו את התיאבון.
‏כן. תוכלי להמליץ על שמפניה טובה?
‏אנחנו חוגגים היום.
‏כמובן. נביא לכם משהו שיתאים לסטייק.
‏זאת בטח בדיחה.
‏מה הבעיה שלך? אתה נשמע כל כך דוחה.
‏לגמרי. ‏-מה זאת אומרת, "דוחה"?
‏בנות מבוסאן מתות על זה ‏ואומרות שאני נשמע חכם ומתוק.
‏בגלל זה אני פופולרי.
‏אני מדבר בניב בוסאן עם בנות מסיאול
‏ובניב סיאול עם בנות מבוסאן.
‏הבנתי. יופי לך.
‏סליחה. אנחנו מצפים לאדם נוסף.
‏אפשר לקבל עוד צלחת וכוס?
‏כמובן, אביא לכם.
‏מה?
‏אנחנו מצפים למישהו? למי?
‏למי אתה חושב? בטח לדוד.
‏הוא סוגר מוקדם?
‏ג'ונג-וו, מה אתה עושה פה?
‏אימא שלך הזמינה אותי.
‏יום הולדת שמח.
‏תודה שבאת.
‏מה זה?
‏שכחת שהוא אויב המשפחה?
‏אמרת שהוא היה במיטה עם אישה אחרת!
‏האישה הזאת הייתה אחותך.
‏באמת?
‏לא אני סיפרתי לה.
‏נכון. אנחנו יוצאים יחד. הוא החבר שלי.
‏בה-דא. תתנהג אליו בכבוד.
‏גם את לא היית צריכה להציק לו.
‏לא אשב בשקט אם שוב תתקעי בו מרפק.
‏תני לו מהמנות הטעימות שאת מכינה ‏ותני לו הנחה בדמי התחזוקה.
‏תתייחסי אליו יפה. ‏-ברור. זאת לא תהיה בעיה.
‏גם לא אגבה ממך שכר דירה. ‏-זה בסדר.
‏מי גובה כסף מבני משפחה?
‏אתה כמעט אחד מאיתנו עכשיו.
‏היי, גיסי. תתייחס להא-נל יפה בבקשה.
‏חשבתי שיש לה הפרעה דו-קוטבית, ‏אבל היא באמת שמחה.
‏קיבלת החלטה מצוינת.
‏מה זה? מין התכנסות שחקנים?
‏אנחנו משחקים בגביע העולם? ‏אל תהיו כאלה דרמטיים ושבו.
‏אנחנו צריכים לדבר. ‏-מה?
‏בסדר.
‏מה קורה?
‏נתקלתי באימא שלך הבוקר,
‏והיא ידעה הכול.
‏לא התכוונתי לספר לה כי לא רצית.
‏אבל בדיוק אז התקשרת אליי.
‏הבנתי. בגלל זה נשמעת כזה מוזר.
‏לא נשמעת שמח.
‏חשבתי שאתה עדיין כועס.
‏למה שאכעס? זאת הייתה אשמתי בכל מקרה.
‏אויש. אז למה לא התקשרת אליי?
‏רציתי.
‏רציתי להתקשר אלייך מאה פעמים,
‏אבל נזכרתי שאמרת שאת צריכה ‏זמן לבד כדי להירגע.
‏היי.
‏התכוונתי לדברים אחרים.
‏כשמדובר בנו, אני מעדיפה להשלים מהר.
‏באמת?
‏אוף. מה עשיתי אתמול?
‏לא נרדמתי מרוב עצב.
‏לא נרדמת?
‏ואת?
‏אני ישנה כשאני עצובה.
‏זה הרגל טוב.
‏אני מצטער, הא-נל.
‏אני מצטער על אתמול.
‏ואני מצטער על כל מריבה שתהיה לנו בעתיד.
‏אתה לא יודע על מה נריב. ‏-זה לא משנה.
‏אימא שלך מחכה בוודאי. בואי נמהר.
‏תודה שבאת.
‏חששתי שלא תשמחי לראות אותי.
‏אז תודה.
‏אה, כן.
‏אבל התקרית באוטובוס הייתה אי הבנה.
‏איבדתי שיווי משקל ונפלתי.
‏ראית שעפתי קדימה, נכון?
‏בסדר. אאמין לך אם אתה רוצה.
‏מה? לא, זה לא בסדר.
‏זאת האמת. ‏-לפני כן, לא היה לי מושג
‏שיהיה כל כך קשה לצאת עם מישהו.
‏אני מרגישה פגועה, עצובה ואסירת תודה
‏ברמה אחרת לגמרי.
‏הדברים הכי פעוטים פתאום נפלאים כל כך.
‏לחיים. ‏-בראבו!
‏לחיים.
‏טוב.
‏את לא אמורה לעשות את זה עם שמפניה.
‏כדאי שלא תשתה כי אתה חוזר לעבודה.
‏זה בסדר. אין לי ניתוחים היום.
‏יש לי אחר צהריים חופשי.
‏כל הכבוד.
‏אתה בחור חכם. ‏-תודה.
‏בואו נשתה עד שנמות.
‏כן, גבירתי. ‏-זה מגוחך.
‏היי, זה יותר מדי…
‏היא רוצה לתת לי הרבה.
‏תמלאי עד הסוף בבקשה.
‏תודה. ‏-טוב.
‏אל תשתה כל כך הרבה. יש לך ניתוח מחר בבוקר.
‏את אפילו יודעת מה הלו"ז שלו. ‏את ממש אובססיבית.
‏לא נכון. אני יודעת ‏כי אנחנו עושים אותו ביחד.
‏עושים ביחד? את מה?
‏טוב… למען האמת,
‏התחלתי לעזור לו בחדר הניתוח.
‏סליחה שלא סיפרתי לך קודם.
‏זה רק זמני.
‏לא רציתי להישאר בבית כל הזמן.
‏אני עוזרת לו רק לזמן קצר, ‏עד שאחליט מה אני רוצה לעשות.
‏את בסדר?
‏מה? ציפית שתחזור לבית החולים ‏ותתמנה לפרופסור?
‏את מאוכזבת?
‏לא, אני לא מאוכזבת. ‏אני שמחה שהיא עושה משהו שוב.
‏הבת שלי הזמינה אותי למסעדה מפוארת,
‏היא יושבת ליד החבר שלה,
‏ואפילו יש לה עבודה.
‏זה באמת יום הולדת טוב. אני ברקיע השביעי!
‏אז את צריכה לחייך, לא לבכות.
‏בסדר.
‏בואו נשתה.
‏מי שיצא מכאן פיכח הוא בוגד.
‏כן, גבירתי. ‏-על מה את מדברת?
‏תשתי לאט כדי שלא תשתכרי.
‏לכאן!
‏לא להאמין!
‏בסדר. תחזיקי מעמד.
‏כמעט הגעת!
‏הגענו!
‏בחיי.
‏אלוהים.
‏הנה.
‏אני גמורה.
‏מה קרה?
‏יש לך פרח מאחורי האוזן. ‏-מה?
‏מתי היא שמה אותו כאן?
‏אין לי מושג.
‏אלוהים.
‏איפה את, הא-נל?
‏מה אתה עושה?
‏הנה.
‏בוא נלך. ‏-בואי נלך.
‏המקרונים טעימים?
‏כן. לא מתאים לך לקנות משהו כזה.
‏טוב, חברה מהעבודה…
‏לא, מישהי שאני מכיר…
‏ידידה?
‏מי זאת?
‏בכל אופן, מישהי רצתה לתת לך.
‏אתה רוצה אחד?
‏מה עם זה? זה שוקולד.
‏יא, איך ידעת שאני אוהב שוקולד?
‏תודה.
‏לא רע. ‏-טעים, נכון?
‏כן. ‏-סוף סוף אנחנו באותו ראש.
‏תקנה עוד דברים כאלה. ‏-בסדר.
‏מה קרה לה? היא חייכה?
‏הונג-ראן, תודה על המקרונים.
‏בתי מתה עליהם.
‏אבא, החברים שלי רוצים…
‏מה זה? זה לא דם?
‏למה אתה מחזיק לבנים שלי? דוחה.
‏אן-ג'ונג, תאמרי לי את האמת.
‏מתעמרים בך? מישהו נתן לך מכות?
‏על מה אתה מדבר? ‏הייתי מדממת הרבה יותר אם זאת הייתה מכה.
‏אז מה זה? למה את לא יכולה לספר לי?
‏אוף.
‏הברזל בחזייה עשה לי חתך בעור, טוב?
‏זה משהו שקורה?
‏אז היית צריכה לספר לי.
‏איך אני יכולה לבקש ממך ‏לקנות לי חזייה? זה מביך.
‏חכי, אן-ג'ונג.
‏- חזייה לבנות בחטיבת ביניים -
‏מה אתה עושה פה? ‏-שלום.
‏"חזייה לבנות בחטיבת ביניים"?
‏מה?
‏זה… זה לא בשבילי.
‏ברור שלא.
‏כן.
‏לא, חכי.
‏לא.
‏זה בשביל אן-ג'ונג.
‏חיפשתי את זה בשבילה.
‏זה נכון. לפעמים, כשהחזייה ישנה מדי,
‏הברזל דוקר אותך.
‏אוי. למה היא לא סיפרה לי, לדעתך?
‏כי אתה אבא שלה. בנות בגיל הזה רגישות.
‏תן לה כרטיס אשראי ותאמר לה לקנות אחת טובה.
‏התכוונתי לעשות את זה,
‏אבל היא יצאה בכעס והתעלמה מההודעות שלי.
‏מכירה את חנות הלבנים ליד המרפאה שלנו?
‏כן. ‏-חשבתי לקנות לה משהו שם,
‏אבל אני לא יודע מה לקנות.
‏אתה רוצה שאבוא איתך?
‏את מוכנה?
‏איך זאת?
‏טובה.
‏אפשר לעזור לך? את צריכה עזרה?
‏זה מאה אחוז כותנה? סופג זיעה?
‏כמובן.
‏היא בלי ברזלים ומושלמת לתלמידות.
‏אני רוצה שלושה סטים בצבע גוף
‏ושני מכנסונים לתלבושת אחידה.
‏בסדר.
‏אתם הורים טובים מאוד.
‏נדיר ששני ההורים באים ‏לקנות לבנים לבת שלהם.
‏אה. להמליץ על משהו גם בשבילך?
‏זה עיצוב חדש.
‏אני לא אשתו.
‏אנחנו לא נשואים.
‏קניתי רק כמה, אז תאמר לה למדוד.
‏בסדר. תודה.
‏ותשתדל להילחץ פחות ‏כשמדובר בעניינים רגישים.
‏היא תרגיש עוד יותר נבוכה אם זה יביך אותך.
‏בסדר.
‏תודה שבאת איתי לקניות
‏ושנתת לי עצות. אני מודה לך.
‏זה שום דבר. גם אתה עזרת לי.
‏אז אני צריכה ללכת.
‏בסדר.
‏לילה טוב.
‏אוף.
‏למה היית צריך להפיל אותם?
‏בחיי.
‏תודה על היום.
‏אימא שלי מביכה נורא.
‏לא נכון. היא נהדרת.
‏אני מקנא במשפחה שלך.
‏כשאני מסתכל עלייך, אני רואה ‏שקיבלת הרבה אהבה בילדותך.
‏אני מבין שהאהבה שלהם ‏והציפיות שלהם אולי הכבידו עלייך.
‏אבל יכולתי להרגיש ‏שהמשפחה שלך באמת דאגה לך,
‏וזה עורר בי קנאה לא פעם.
‏המשפחה שלי שונה מאוד.
‏דרך אגב, למה לא שאלת על המשפחה שלי מעולם?
‏מה? ‏-הם לא באו לדיונים בבית המשפט,
‏ואני לא הזכרתי את ההורים שלי בשיחות איתך.
‏יכולת לחשוב שזה מוזר. ‏הופתעתי שמעולם לא שאלת.
‏כן, בעניין הזה…
‏למעשה, ראיתי את אימא שלך פעם.
‏ליד משרד האחות, בשמינית.
‏אדוני.
‏הוא בסך הכול אנמי.
‏זה לא נדיר שמתעלפים כשלומדים.
‏אילצת אותי לבוא בגלל זה?
‏לא די בזה שהציונים שלו ירדו, ‏הוא גם גמר ככה.
‏איך ייתכן שהוא לא התלמיד הכי טוב בתיכון?
‏אז כנראה הבנת איזו משפחה יש לי.
‏ודאי הופתעת מזה שאנחנו שונים כל כך.
‏פחות הופתעתי.
‏רק חשבתי שאתה ודאי בודד.
‏איזה מין הורים הם?
‏קודם כול, שניהם מנתחי לב-חזה.
‏אבא שלי הוא פרופסור בפקולטה לרפואה בארה"ב.
‏הוא התמנה לא מזמן ליו"ר האסיאתי הראשון ‏של איגוד הלב האמריקאי.
‏אימא שלי חוקרת באותה אוניברסיטה.
‏הם מדהימים.
‏נכון.
‏אבל בגלל זה,
‏הם תמיד רצו שאלך בעקבותיהם.
‏כשנרשמתי לכירורגיה פלסטית
‏הם התנגדו בתוקף כשהם גילו.
‏הם לא הבינו למה לא בחרתי להמשיך
‏במחקר שלהם בתחום הלב.
‏הם גערו בי על זה שבחרתי בדרך אחרת
‏והתעלמתי מהדרך שסללו למעני.
‏בחיי, הם פשוט לא הצליחו להבין.
‏ומה קרה? איך הצלחת לשכנע אותם?
‏לא הצלחתי.
‏הם לא מבינים אותי עד היום.
‏לפעמים הרגשתי רע בגלל זה.
‏תמיד עשיתי מה שהם רצו,
‏ולכן קצת התחרטתי שלא הלכתי בדרכם.
‏אבל לא מזמן,
‏את יודעת שהתמודדתי עם קושי גדול.
‏זה נודע לאימא שלי והיא התקשרה.
‏אז חשבתי שהיא דואגת לשלומי.
‏אבל תנחשי מה היא אמרה.
‏היא אמרה לי להקפיד שזה לא ישפיע עליהם.
‏כששמעתי את זה,
‏כל שמץ של חרטה שהיה בי נעלם.
‏אני חושב שהם לעולם לא יבינו אותי. ‏תמיד נהיה זרים.
‏אני בטוחה שהרגשת בודד מאוד. ‏-כן.
‏אבל, למרבה המזל,
‏למדתי מהר איך למלא את הריקנות הזאת.
‏לכל אחד יש דברים
‏שהוא לא ישיג לעולם, ולא משנה כמה יתאמץ.
‏אצלי זה תמיד היה אהבה מההורים שלי.
‏למרות המחסור באהבה כזאת, ‏היו לי הרבה דברים אחרים.
‏אז השתדלתי להכיר תודה עליהם ולהישאר ממוקד.
‏כשעשיתי את זה, הרגשתי יותר טוב.
‏חוץ ממני, לא היה אף אדם אחר ‏שיכולת לגלות לו את ליבך?
‏טוב…
‏מין קיונג-מין?
‏הכרנו כשהייתי בשמינית, ‏ומאז היינו כמו אחים.
‏אז זאת אשמתי ש…
‏זאת לא אשמתך.
‏הוא לא אדם טוב. תראי מה הוא עשה לך.
‏בכל זאת.
‏למעשה, היו לי חשדות.
‏הייתה לי הרגשה שאולי הוא לא אדם טוב.
‏לפעמים הרגשתי שהוא מוזר.
‏"המנהל מין קיונג-מין".
‏בחיי.
‏פרופסור מין… כן.
‏לקרוא לך "המנהל מין" מעכשיו?
‏זה תלוי בך.
‏שב בבקשה, אדוני.
‏יש לך נוף יפה מכאן.
‏נכון?
‏הייתי עצוב כשראיתי שעזבת ‏ברגע שהפכת לפרופסור.
‏אבל עכשיו, כשאני כאן, אני מבין. ‏גם אני הייתי מתפטר מיד.
‏אתה לא צריך להתפטר.
‏אתה עמוד השדרה של בית החולים. ‏-בחייך.
‏אגב, המחלקה שלנו צריכה ספק תרופות חדש.
‏כפי שאתה יודע, אנחנו מוציאים ‏סכום נכבד על תרופות בכל שנה.
‏אני רק חושב שיהיה חבל
‏לתת הזדמנות כזאת ‏לאנשים שאני לא קרוב אליהם.
‏אז תרשה לי לקבל את ההצעה?
‏אתה יודע שאני תמיד מחזיר טובה.
‏בוא נדון בזה בקרוב, כשנשחק יחד גולף?
‏אתה קולט דברים מהר.
‏אתה לא תתאכזב.
‏יופי. אנחנו באותה סירה בכל מקרה.
‏התוצאות מראות שמצבך השתפר מאוד. ‏איך את מרגישה?
‏ניסיתי להשאיר את העבר מאחוריי ‏ולהמשיך הלאה.
‏הבנתי גם שיש הרבה אנשים שאני יקרה להם.
‏בנוסף, חזרתי לעבוד,
‏וזה נותן לי הרגשה שאני חשובה.
‏זה מה שאנחנו מכנים הערכה עצמית.
‏הערכה עצמית
‏היא כמו מגדל של חלוקי נחל ‏שאת עורמת בכל יום.
‏הוא מתמוטט ברגע שאת מפקפקת וחושבת, ‏"מה הטעם?"
‏שיהיה לך ביטחון, תאמיני בעצמך
‏ותמשיכי לערום את חלוקי הנחל האלה.
‏ואז, לפני שתרגישי, ‏יהיה לך בית או מבצר איתן.
‏אני חושב שנוכל להוריד לך את המינון.
‏בסדר.
‏התחלתי להתחזק בהשוואה לעבר.
‏ד"ר נאם, אני מתחיל לקצור סחוסי צלעות.
‏את יכולה לתת קצת מרפי שרירים?
‏כן, נתתי לפני 30 דקות.
‏אז אני אתן 20 מ"ג רוקורוניום עכשיו.
‏תודה. הרדמה מקומית.
‏הייתי גם גאה בג'ונג-וו שהחזיק מעמד.
‏היי, ג'ונג-וו.
‏שנלך לבר ונשתה כוסית ויסקי הערב?
‏בסדר.
‏בשמחה,
‏אבל יכולת לשאול אותי במשרד.
‏כשיוצאים עם אנשים מהעבודה,
‏נדמה שהמפגשים הם תמיד במדרגות החירום.
‏לכן…
‏גם אני רציתי לנסות.
‏קדימה.
‏כל כך מטופש.
‏הלו?
‏היום? לא, אני עסוקה.
‏אולי בעוד חודשיים?
‏רצינו להאמין שרק דברים טובים חיכו לנו.
‏גם אם הם לא יהיו מדהימים, ‏קיווינו שיהיו לנו חיים טובים.
‏התפללנו מעומק הלב ‏שהמשאלה הקטנה הזאת תתגשם.
‏תמיד שתינו בירה וסוג'ו, אז הוויסקי הזה…
‏חזק מדי?
‏לא, מוצא חן בעיניי.
‏אגב, לגבי מה שאמרת בפעם הקודמת…
‏אמרת שקיונג-מין התנהג מוזר לפעמים.
‏אתה יכול לספר לי על זה?
‏אני חושב
‏שפעם הוא שם סם במשקה שלי.
‏מה?
‏התקבלתי לבית ספר לרפואה,
‏ולכן הוא קנה לי משקה כדי לברך אותי.
‏אבל הגעתי לחדר מיון באותו יום.
‏אני חושב שאני לגמרי שיכור.
‏פרופסור.
‏רמת האלכוהול בדם שלו הייתה גבוהה,
‏ומצאנו שרידים של אמביאן.
‏אמביאן?
‏שמעתי שהוא לוקח תרופה לשינה.
‏אסור היה לו לשתות כל כך הרבה.
‏למה בחרת להתעלם מהמקרה הזה?
‏לא ידעתי בוודאות אם מה שראיתי
‏היה אמיתי או חלום או אשליה.
‏וזה פשוט לא היה הגיוני.
‏אילו רצה לפגוע בי, ‏הוא היה משתמש במשהו חזק יותר.
‏אם הוא היה משתמש באמביאן.
‏אבל עם אלכוהול, גם זה מסוכן.
‏היכולת הקוגניטיבית נפגעת ומתחילים להזות.
‏אתה לא שולט בדחפים שלך, ‏ולכן אתה עלול לעשות משהו מסוכן.
‏אבל מה היה לו להרוויח ממעשה כזה?
‏איך הוא התנהג אחרי המקרה?
‏הוא התנהג רגיל.
‏הוא היה ידידותי כתמיד
‏ותמך בי כל הזמן, כמו אח.
‏מאז לא קרה שום דבר דומה לזה,
‏אז שכחתי מזה.
‏למען האמת,
‏אם הייתה אפילו אפשרות מזערית…
‏רציתי להאמין לו.
‏כי סמכת עליו מאוד?
‏לא.
‏למעני.
‏הייתי מרחם על עצמי…
‏אם הוא באמת עשה את זה.
‏שכחתי את המקרה ההוא.
‏אבל אחרי שנודע לי מה הוא עשה לך,
‏אני מתחיל לחשוב שמה שראיתי היה אמיתי.
‏זה מפחיד אותי.
‏כן, פרופסור קים. ‏נתראה בסוף השבוע במגרש הגולף.
‏בסדר.
‏כמו כן, בעניין הציורים של הבת שלך ‏מהתערוכה שלה שהזכרת…
‏החברה שלנו החליטה לרכוש את כולם.
‏היה לי לעונג. אהבתי את הציורים.
‏נתראה בסוף השבוע.
‏להתראות.
‏יבוא.
‏מה אתה עושה כאן?
‏אתה צריך לקיים את ההבטחה שלך.
‏את בסדר?
‏אני מקווה שאנחנו לא טועים
‏והמצב באמת ישתפר.
‏- דוקטור דכדוך -
‏את לא מרגישה כאילו חזרנו לימים הטובים ההם?
‏תעצרי מיד!
‏לחיים!
‏אני אוהב את המצב עכשיו.
‏אני מקווה שהשלווה הזאת תימשך.
‏יש לך קשר לתקרית ‏הרשלנות הרפואית של ג'ונג-וו?
‏את שואלת הרבה שאלות.
‏זאת הייתה חמדנות מצדי לקוות שיום אחד
‏נוכל לצאת לטיול לילי בלי שום דאגות?
‏תרגום כתוביות: נעמי מאזוז