GYÓGYÍR SZÍVFÁJDALOMRA
Amúgy a másik lakásban maradsz?
- Nem. Még ma visszaköltözöm ide. - Tényleg?
Akkor többet találkozhatunk.
Jut eszembe!
- Add a telód! - A telóm?
- Igen. - Miért?
Szerinted? Átírom a nevem.
YEO JEONG-WOO
A BARÁTOM
Tessék!
Te is add ide!
Miért? Az enyémben is átírod?
Igen. Átírom a nevem,
és minden más nő számát törlöm.
Ahogy szeretnéd.
Nincsenek sokan, de kitörölheted őket.
Egyelőre csak a nevemet írom át.
Jól van. Itt a vége.
- Ne már! - Mi az?
Soha ne mondd, hogy „itt a vége”.
- Miért ne? - Mintha megint szakítanál.
„Itt a vége.”
Teljesen traumatizált. Ne mondd többet!
Ne szúrd el ezt a szép napot!
Nem jó. Túl feszült vagyok.
Add írásba, hogy 100 évig nem mondasz ilyet újra!
Holnap közjegyzőhöz megyünk vele. Csak a törvény védelme nyugtat meg.
Jó. Soha többé nem mondok ilyet.
Komolyan gondolod?
Ígérd meg!
Ígérem.
Megfogadtad, hogy együtt leszünk!
Jól van.
Mellesleg
elég jóképű vagy.
Képzeld csak!
Te meg gyönyörű vagy. A legszebb orvos, akit valaha láttam.
Te vagy a legjóképűbb férfi, akit életemben láttam.
Te vagy a legszebb, akit valaha láttam, és ez életem végéig így marad.
Te vagy a…
Elég legyen már ebből!
Ez nem nekünk szólt, igaz?
Dehogy. Semmi rosszat nem mondtunk.
Igaz.
- Menjünk! - Jó.
Hol is tartottunk?
Ott, hogy én vagyok a legszebb, akit valaha láttál.
Ez igaz.
De azt is mondtad már, hogy visszataszító vagyok,
és maradhattam volna Puszanban.
Nyilván nem voltam magamnál.
De akkor tényleg egy picit visszataszítóan viselkedtél.
Viszont mindig tetszettél.
- Tényleg? - Igen.
Én is így voltam vele.
A viselkedésed nem tetszett, de helyesnek találtalak.
Értem.
Akkor a tiéd lehet ez a helyes arc.
- Igen? - Bármikor nézegetheted.
Valaki megláthat!
Annyira édes vagy!
Még szégyenlősen is cuki vagy.
Te még cukibb vagy!
Te vagy a legcukibb a világon.
Te vagy a legcukibb a világon!
A legcukibb és a legjóképűbb.
Cuki és szexi vagy.
Szexi?
Megjöttem!
- Helló! - Szia!
Mi az? Nélkülem söröztök?
Miért nem írtatok? Pedig szeretem a sört.
Sajnáljátok tőlem.
Koccintsunk?
Mi a csudának? Céges vacsorán vagyunk?
Pohárköszöntőt mondasz?
Miért ne mondhatnék?
Mindenkinek jó egészséget és sok szerencsét kívánok!
Igyunk erre a szép estére!
Jó híreid vannak?
Jó híreim? Nem.
Ahhoz képest meglepően vidámnak tűnsz.
Tényleg?
A vidámsághoz nem kell sok.
Elég ha jó kedve van az embernek, és ennyi.
A BARÁTOM
A szobámban leszek.
Jó éjt!
Belépett egy szektába?
Vagy nyert a lottón?
Nem.
Egyik sem. Szerintem…
bipoláris zavara van.
Hol vidám, hol meg depressziós.
Depressziós volt, most meg hirtelen vidám?
Biztos vagyok benne.
Jól mondom? Bipoláris zavara van.
Szia, Jeong-woo!
Igen, hazaértem.
Miért kérdezed? Láttál belépni az ajtón.
Azért kíváncsi vagyok.
Igazából egy csomó minden érdekel.
Mondjuk az, hogy hánykor fekszel le, hány pohár vizet iszol,
milyen fagyit szeretsz. Kehelyből vagy tölcsérből eszed-e.
Akkor egész éjjel beszélgessünk?
Kielégítjük a kíváncsiságunkat.
Képes vagy rá?
Mindig is éjszakai bagoly voltam.
Hány órát szoktál aludni?
Mondjuk úgy ötöt.
- Én is. - Tényleg?
Egyikünk sem alszik sokat.
Igaz.
Talán a kevés alvás miatt,
de nem bírom, ha szóval tartanak lefekvés előtt.
Én sem. És senki ne szóljon hozzám, ha ideges vagyok!
Hozzám se!
Idő kell, hogy lecsillapodjak, ha kiborulok.
Értem.
Van még valami?
Egy dolog nagyon érdekel.
Milyen érzés újra együtt?
- Így jobb. - Jobb?
Igen.
Amikor először járni kezdtünk…
Hogy is mondjam…
Nem tudtam, készen állok-e rá,
annyi minden zajlott körülöttem.
De most szembenézek ezekkel, és tovább akarok lépni.
Most máshogy állok hozzá,
gondtalanabb vagyok, és jobb a kedvem.
Megkönnyebbültem.
Hiányzol.
Feljössz?
Most?
Igen. Mit szólnál egy éjféli vacsihoz?
Ehetnénk sült csirkét. Vagy csadzsangmjont.
Csadzsangmjonról lehet szó.
Várjunk! Anya csinált zöldhagymás kimcshit.
- Hozzak? - Viccelsz?
Ahhoz a zöldhagymás kimcshi a legjobb. Persze, hozz!
Jó. Tegyél oda vizet!
- Mire felforr, ott vagyok. - Oké.
Nem hittem volna,
hogy a csadzsangmjon és a kimcshi
megdobogtathatja a szívem.
A hétköznapi dolgok is varázslatosak, mióta szerelmes vagyok.
Miért vagy még fent? Mit akarsz a zöldhagymás kimcshivel?
Megkívántam.
Miért nem eszel hozzá rizst?
Nagyon finom így.
Elolvasok közben pár tanulmányt. Feküdj le, anya!
Kimcshit eszel olvasás közben?
De különös!
Jézusom! Nem pakolt el.
Jó ég!
Ez rázós volt.
Féltem, hogy rajtakap.
Ügyesen lopakodtál fel.
- Na szóval… - De jól néz ki!
Sosem ettem még ilyenkor.
Hűha!
Mellesleg az lenne a legjobb,
ha titkolnánk a kapcsolatunkat, ugye?
Hát…
A munkában igen.
Előbb-utóbb felmondok. Nem lenne értelme bejelenteni.
A kollégákat meg csak feszélyezné,
szóval titkoljuk!
És itt?
Mivel…
Mostantól munkába jársz,
és kíváncsiak lesznek, hová mész.
Ha elmondod, hogy nekem segítesz, mindent tudni akarnak majd.
Elmondom az igazat, azt is, hogy járunk.
Tényleg?
Persze. Miért ne lehetne?
Úgy kellett felosonnod a zöldhagymás kimcshivel.
Azt hittem, nem vered nagydobra.
Csak mert olyan hirtelen történt.
Nyilván el kell mondanom.
Örülni fognak.
Szeretnek téged. Főleg az anyám.
Tényleg?
Mi ez?
Az anyósom főztje…
Anyukád nagyon jól főz.
Ez mennyei!
Olyan butus vagy!
- Egyél! - Jó.
Ez a két étel együtt verhetetlen!
Tökéletes.
Fázol? Szellőztetek. Becsukjam az ablakot?
Ne, így könnyebb fent maradnom. Evés után elkókadtam.
Álmos vagy?
Akkor feküdj le!
Mit csinálsz?
Miért paskolod? Hogy lássam, milyen kemény?
Tudod, hogy nem azért.
Gyere ide!
Ne mondogasd, hogy feküdjek le!
Fél óra múlva elmehetsz.
Jó.
Csak fél óra, oké?
Oké.
Nocsak!
Tegnap számlákat láttam az ajtónál. Hová tűnhettek?
Egek! Biztos itt van Jeong-woo!
Nyitva hagyta az ablakot. Meg fog fázni!
Jó reggelt, asszonyom! Hogy van?
Jól. Nem…
Nem akartam benézni.
Csak az ablakot készültem bezárni.
Meg tudom magyarázni…
Ő itt…
Mi az?
Jól van. Elmegyek.
Pápá!
Ne…
- Elment? - Nekünk annyi.
Jeong-woo, tartsuk ezt még titokban!
Micsoda?
Tegnap még nem ezt mondtad.
Szólni akartam neki,
de az éjjel csak aludtunk.
Viszont miután így látott minket, félreértheti a helyzetet.
Azt hiheti, hogy mást is csinálunk, és beleütné az orrát.
Azt borzasztó lenne. Egyelőre titkoljuk el!
És… mi lesz a jó híremmel?
Tudja, hogy szeretjük egymást.
Közben meg azt fogja hinni, hogy felhoztam egy nőt.
Mi lesz a jó híremmel? Megsínyli.
És ha anyád megutál?
Rá fog jönni, hogy csak félreértés volt,
- amint megtudja az igazat. - Mi?
Sietnünk kell. A klinikán még beszélünk. Szia!
Biztos, hogy megérti majd? Nagyon kétlem.
Viszek egy vizespalackot.
Majd azt mondom, futás után vettem.
Szia!
Ha-neul, én félek.
Ha-neul!
Ne!
Ez nagyon rossz jel.
Atyám!
Mi a baj? Miért vagy így kibukva? Elmaradt a reggeli szappanopera?
Majd' szétvet az ideg!
Felmentem a tetőre salátáért.
Jeong-woo visszajött.
De nem egyedül volt, hanem valami nővel.
Milyen nővel? Ki volt az?
Honnan tudjam?
Nyitva találtam az ablakot, és be akartam zárni.
Akkor láttam őket összebújva az ágyban.
Csinos volt?
Tudja a fene!
Nem láttam az arcát a takaró alatt.
- Talán Ha-neul volt. - Ha-neul?
Nem láttad az arcát. Ha-neul is lehetett.
Megjöttem!
Hol jártál? Mesélj csak!
Korán keltem, elmentem futni.
Éhes vagyok. Együnk, anya!
Jó.
- Mi az? - Hű, de megizzadtam!
Tényleg futhatott.
Ezek szerint Jeong-woo valaki mással jár?
A fenébe! A kis mocsok!
- Ezért ne légy kedves a jöttmentekkel! - Anya!
Jeong-woo nem jöttment.
Nagyon jól ismerjük.
És akkor? A lényeg, hogy elárulta Ha-neult.
Élve meg kellene főznöm.
Ha-neul meg teljesen megbolondult.
Bipoláris zavara van, és kimcshit eszik
tanulmányok olvasása közben.
Mihez kezdjek ezzel a fiúval?
- Forró vízbe kéne dobnom. - Jaj, ne!
Na mindegy.
Csókolom!
Szia! Nyilván dolgozni mész.
- Igen. - Még nyakkendő is van rajtad.
Csak mert lefényképeznek a klinika honlapjára.
Muszáj volt felvennem.
- Nem kritizáltam. - Igaz.
Örülök neki, hogy jól megy a sorod.
Jaj, ne! Félrecsúszott a nyakkendőd!
- Tényleg? - Igen.
Nekem jónak tűnik.
Asszonyom! Engedje el!
Koszos az öltönyöd.
Azt erősen kétlem!
Asszonyom, ne a könyökével!
Ha…
Bocsánat!
Most már mehetsz.
EREDETI PUSZANI MILMJON
Viszontlátásra!
- Jin-woo, jó móka volt, igaz? - Igen.
Nehéz lehetett dolgozni
és a kicsire is vigyázni.
- Hű! - Neked rosszabb volt.
Te a nénikémre vigyáztál.
Jó utat, Jin-woo!
Ne bohóckodj, és ne kapcsold ki a biztonsági övet!
Nem vagyok kicsi.
Jól van.
Ajándék.
Ajándék? Mi ez?
Bin bácsinak.
Hálából rajzoltam, amiért megfogta a hangyákat.
Tényleg?
Tetszeni fog neki.
Ez ő.
- Ez? - Hűha!
Elkésik az oviból.
Indulunk. Jól van.
Gyerünk!
Hétvégén találkozunk!
- Szia! - Szia!
Ne gyere ki!
- Szia! - Sziasztok!
Menjünk!
Mit akartál adni ilyen kora reggel?
Jin-woo küldi.
- Ajándék. - Ajándék?
Mi ez?
Lerajzolt egy hangyát, téged és önmagát.
Értem.
- Ez a hangya. - Nem, az te vagy.
Értem.
Milyen menő rajz!
Bizony!
Macaront is vettem út közben.
Nem kellett volna.
A szodzsut jobban szeretem. Később meghívhatnál.
- Egek! - Azta!
Miért innék veled szodzsut?
- Ez a lányodé. - Eun-jeongé?
Emlékszel, mit mondtál?
Nem ízlett neki a taijaki meg a tojásos kenyér.
A mai gyerekek a net miatt a látványos finomságokat szeretik.
Amiről jó fotókat lehet feltenni.
Legközelebb nézd meg a neten, és valami trendit vegyél neki!
Jól van.
LA BEAUTE PLASZTIKAI SEBÉSZET
Kérsz kávét? Lemenjünk érte?
Doktor úr, ráér most lefényképezkedni a weboldalhoz?
Persze.
Közvetlenül a logónk mellé tesszük.
Megyek.
Akkor később kávézunk.
Oké. Nos hát…
Sok szerencsét a fotóhoz!
Szia!
Anya, ne borulj ki!
Engem láttál ma reggel.
Nem.
Újra!
El kell mondanom valamit.
Jeong-wooval járok.
Doktor úr, maga olyan jóképű!
Mint egy celeb!
Eszméletlen, milyen jól néz ki!
Dr. Yeo, újraindítaná a csatornáját, hogy lássuk, milyen jóképű?
Feliratkozom és lájkolom. Kérem!
- Nem állok készen. - Egy perc.
Még jobban fog kinézni egy kis sminkkel.
- Bár alapból is helyes. - Nem kell.
Ugyan! Jól kell mutatnia a képen.
Amúgy jár valakivel?
- Hogyan? - Csak érdekel.
Nincs barátnője?
Hogy barátnőm?
A kollégákat meg csak feszélyezné,
szóval titkoljuk!
Dehogy van!
Barátnőm? Ez nevetséges.
Szóval maga is szingli.
Hát persze. Nincs barátnőm.
Doktor úr, mi a zsánere?
A zsánerem?
Hát…
Legyen hosszú haja, nagy szeme,
és figyeljen oda rám.
Először járok itt, de nagyon finoman fűszerezik az ételt.
Ide hozom Eun-jeongot a születésnapján.
Megint csak fanyalogni fog.
A mai gyerekek inkább pizzát meg tésztát ennének.
Igaza van.
Kiteszik a fotókat a netre.
Woo kisasszony, jövő pénteken időpontot kell foglalnia valakinek.
A nagynéném barátnője szemhéjplasztikát
és szálbehúzást kér. Adjon kedvezményt!
Rendben.
Nyilván sokan kérnek kedvezményt.
Tudnék mesélni.
Folyton megkér valaki, hogy adjak kedvezményt,
és nézzek rá, mit műttessen meg magán.
Megkérdezik, mit műttessenek meg?
Rendszeresen.
Ha az ember plasztikai sebész lesz,
a rokonai, a volt osztálytársai, még a tanárai is
megkérdezik, mit műttessenek meg.
De óvatosnak kell lenni.
Azt hihetik, leszóljuk őket, és megsértődhetnek.
Azért elmondhatná, hogy én mit műttessek meg.
Ne már!
Tényleg munkáról kell beszélgetnünk?
Vegye úgy, hogy ezért jó egy klinikán dolgozni.
Én a szemhéjamat csináltatnám meg.
- Mit szól? - Hát…
Maga így is nagyon szép.
Tényleg. De ha megműtteti,
kicsit még ennél is szebb lesz.
Szerinted?
Nincs szüksége rá.
És én?
Egy kis botox a szám sarkánál?
Ha végül megcsináltja,
szerintem egy picit fiatalabbnak fog tűnni.
- Nincs szüksége rá. - Tényleg?
Dr. Nam, ön így is tökéletes. De esetleg feltöltethetné…
Mármint…
Tökéletes úgy, ahogy van.
Nem, megcsináltathatná.
Ha felölteti a homlokát…
Nagyon finom ez az omlett!
Dr. Yeo!
Ez az enyém.
Nyolc darab volt az omlettből, és négyen ülünk az asztalnál.
Mindenkinek kettő jut.
Maga megette a részét, ez az enyém.
Bocsánat.
Ne vesszünk össze az ételen!
Hozna még nekünk…
Hozna egy nagy feltekert omlettet?
Máris!
Dr. Bin, elhozhatta volna a kávét…
Ne már!
Mi a baj?
Tényleg nem tudod?
Ne haragudj!
Foglalkozási ártalom.
Azért mondtam a feltöltést, mert jól nézne ki.
De nincs rá szükség!
Tényleg nincs, csak sokan megcsináltatják.
Meg akarsz halni?
Foglalkozási ártalom? Én is dolgozom.
Kinyírjalak?
Ne mondj ilyen ijesztőeket!
Folyton ráncolod a homlokodat,
szóval gondoltam… Szerintem aranyos.
De mivel mindig ezt csináltad, csak úgy kibukott belőlem.
Felejtsd el! Tegnap még azt mondtad,
nem találkoztál nálam szebbel, és nem is fogsz.
Csalódtam a sok butaság miatt.
Sok butaság? Más hibát is vétettem?
Nem hiba, de azért csalódtam.
Tegnap még nem bántad volna, ha minden nő számát
törlöm a telefonodból.
Azt hittem, hűséges típus vagy.
Aztán meg úgy élvezted
a kolléganők társaságát! Kisminkeltek!
És mi az, hogy nincs barátnőd?
- Miért kelletted magad nekik? - Miket beszélsz?
Ez nem igazság! Te akartad titokban tartani.
Azt kellett volna titokban tartanod, hogy velem jársz.
Nem szinglinek hazudni magad.
Mondhattad volna, hogy foglalt vagy. Megbántottál.
Te is megbántottál engem.
Emlékszel rá, hogy anyád fojtogatott?
És jut eszembe,
azt is hagytad, hogy lekönyököljön.
Azt hittem, közbelépsz, és leállítod.
Nagyon rosszulesett.
De nem volt választásom.
Látott minket az ágyban.
Hogy mondhattam volna el neki?
Csak pár napig akartam titkolni.
- Olyan nehéz megérteni? - Nem erről van szó.
Megbántottál. Mi nem világos?
Az bánt, hogy nem értem?
Nem érted, hogy…
Milyen típus vagy?
Milyen fura kérdés!
Na, jönnek már?
Igen, megyünk.
Gondolkodó típus.
- Elmész? - Nem kellene?
Csak így lelépsz?
Mit kéne tennem?
Szia!
De…
Várj!
Jesszus!
Mi van? Miért követsz?
Ha mondani akarsz valamit, mondd!
Hol van már a busz?
Egek!
Én szóljak hozzá előbb?
Végül is nem volt nagy veszekedés.
Ne!
Semmi baj.
Nem akartam…
Azt hittem, békülni akar. Hogy tolakodhatott be elém?
Most is első akar lenni, mint annak idején.
Mi ez?
Ilyen helyeken kellene randiznunk, erre itt tartunk.
Hát hazajöttél! Hol voltál? Munkanélküli vagy.
És te?
Bevásároltam a hínárleveshez.
Holnap lesz anya szülinapja.
Ne mondd, hogy elfelejtetted!
Azt a mindenit!
Mire jó, ha orvos a lánya,
amikor nekem jut eszembe a szülinapja?
Hé! Mi ez?
Sky Lounge étterem?
Szóval mégis eszedbe jutott!
- Mi? - Igen. Jó a memóriád.
Nagyon jó gondolat.
Mások vesznek valamit, vagy együtt vacsoráznak az anyjukkal.
De te sosem értél rá jó étterembe vinni.
Foglaltál már asztalt? Ha nem, siess!
Három embernek, velem együtt. Nem, négynek a bácsikánkkal.
Siess!
Jó, telefonálok.
Ha-neul!
Sajnálom, ami ma történt.
Azt mondtam, fel kell tölteni az arcod.
Meg akartam enni az utolsó adag omlettet.
És azt mondtam, szingli vagyok. Bocsáss meg!
Rémes barátnő és rémes gyerek vagyok.
Viszont azt, ami a buszon történt, félreértetted.
Megbotlottam, és előreestem.
Mit művelek?
Mint egy kisgyerek, aki bocsánatért esedezik. Ne már!
Ha-neul, legalább láthatom az arcod, mielőtt lefekszem?
Hiányzol.
Idő kell, hogy lecsillapodjak, ha kiborulok.
Suk-ja, miért hívtál ilyen korán reggel?
Egy születésnap nem nagy ügy.
Csak egy évvel idősebb lettem.
Azért köszi, hogy gondoltál rám.
Jut eszembe!
Ha-neul még mindig munkanélküli?
Bánhatott volna jobban is azzal a fiúval a vakrandijukon.
Istenem! Se munkája, se szerelme.
Sajnálom, hogy a születésnapodon
ennyit kell aggódnod.
Szia!
Az apja…
Mi van? Megint letette rám a telefont?
Azért hívott, hogy felköszöntsön, vagy hogy felhúzzon?
Milyen rémesen indul a nap!
Ha-neul találkozik majd valakivel, aki sokkal jobb jelölt lesz.
Meg nála is.
Korán keltem, elmentem kocogni.
Mindenhol árulják ezt a márkát.
Nagyon finom így.
Elolvasok közben pár tanulmányt. Feküdj le, anya!
Nem lehet.
Akkor az a tegnapi nő
Ha-neul volt?
Szia, Jeong-woo!
Csókolom!
- Dolgozni mész? - Igen.
Viszlát!
Mi az? Jeong-woo!
Jeong-woo! Várj!
Állj meg!
Asszonyom!
Álljon meg!
Hűha, koszt látok!
Jeong-woo!
Nagyon kedvellek.
- Tessék? - Az első pillanattól.
Tudom, hogy tegnap
Ha-neul kedvéért nem mondtad el az igazat.
Ettől még jobban megszerettelek.
Megengedem, hogy járj vele.
Mire gondol?
Az a nő az ágyban Ha-neul volt, igaz?
Nem ő volt. Valaki más.
A BARÁTNŐM
Vedd csak fel!
Szia!
Elindultál dolgozni?
Épp készülök.
Értem. Jó.
Szép napot!
Este találkozhatunk?
Persze.
Hívlak majd.
Ez biztos a barátnőd volt.
Ismerős volt a száma.
Az utolsó négy számjegy 0-4-0-2.
Asszonyom!
Higgye el, semmi sem történt köztünk.
Egyáltalán nem érdekel.
Biztos kínosnak érzi ezt a lányom.
Úgy teszek, mintha nem tudnám. Remélem, meglesztek.
Atyaég! Meddig akartátok titkolni?
Olyan körülményesek vagytok!
- Jeong-woo! - Igen?
Tudod, hogy ma van a szülinapom?
Nem tudtam. Boldog születésnapot!
Megtennél nekem egy szívességet ajándék gyanánt?
Micsodát?
Ez csodálatos! Hihetetlen, hogy elhoztál ide!
Köszönöm, Ha-neul.
Ne már, inkább nekem köszönd meg!
Ő csak asztalt foglalt, és kifizette.
Én mondtam, hogy jöjjünk ide.
Szóval nekem köszönd!
Mellesleg
mi van rajtad?
Ajándékba kaptam, miután kiházasítottam Seok-weont.
Akkor megvan vagy 20 éves.
Nem olyan régi, mint hittem. Azt hittem, 19. századi.
Akarsz 19 pofont?
Akkor vegyél nekem ruhát!
Anya!
Jó estét kívánok! Foglaltak asztalt?
- Igen. - Nam Ha-neul néven.
Három személyre.
- Erre fáradjanak! - Rendben.
És a puszani tájszólás?
Tudod, hogy beszélem a szöulit is.
Ha nővel vagyok, vagy ha puccos helyen járok,
szöuli akcentust használok.
„Használok.”
Van almatorta és rozmaringos csirke előételnek.
Az édes alma meghozza az étvágyunkat.
Hozna egy üveg jóféle pezsgőt is?
Ma ünnepelünk.
Hogyne. Olyat hozok, ami illik a steakhez.
Oda ne rohanjak!
Mi történt veled? Olyan hülyén beszélsz!
- Ugye? - Hülyén beszélek?
A puszani lányok szerint okosan és kedvesen.
Ezért vagyok népszerű.
A szöuli lányokkal puszani,
a puszaniakkal szöuli a beszédem.
Értem. Nagyszerű.
Elnézést! Várunk még valakit.
Hozna még egy terítéket és egy poharat?
Hogyne. Máris hozom.
Ezt hogy érted?
Várunk még valakit? Kit?
Szerinted? A bácsikánkat.
Korábban zár?
Te meg hogy kerülsz ide?
Anyukád hívott meg.
Boldog születésnapot!
Köszönöm, hogy eljöttél.
Mi ez?
Elfelejtetted, hogy ő ellenség?
Ágyba bújt egy másik nővel!
Az a nő a nővéred volt.
Komolyan?
Nem én mondtam el neki.
Így igaz. Együtt vagyunk. Ő a barátom.
Te! Mutass egy kis tiszteletet!
Neked sem kellene bántanod.
Nem nézem tétlenül, ha lekönyökölöd!
Adj neki a finom főztödből, és adj kedvezményt a rezsiből!
Persze. Nem lesz gond.
- A lakbért is elengedem. - Nem kell.
Ki kér lakbért egy családtagtól?
Most már közénk tartozol.
Szia, sógor! Bánj jól Ha-neullal!
Azt hittem, bipoláris, de tényleg boldog volt.
Jó döntést hoztál.
Mi ez? Csapatkiáltás lesz?
Focicsapat vagyunk, vagy mi? Ne legyünk színpadiasak!
- Beszélnünk kell. - Micsoda?
Jó.
Mi folyik itt?
Reggel összefutottam az anyukáddal,
és már mindent tudott.
A kedvedért nem akartam elmondani.
De pont felhívtál.
Értem. Ezért voltál olyan furcsa.
Mintha nem örültél volna nekem.
Azt hittem, még haragszol.
Miért haragudnék? Amúgy is az én hibám volt.
De akkor miért nem hívtál fel?
Fel akartalak.
Sokszor szerettelek volna hívni,
de azt mondtad, neked idő kell, hogy lehiggadj.
Hékás!
Az nem erre vonatkozik.
Veled inkább gyorsan kibékülnék.
Komolyan mondod?
Egek! Mit műveltem tegnap?
Bánatomban nem is aludtam.
Nem aludtál?
Te igen?
Én alszom az idegtől.
Az jó szokás.
Ne haragudj!
Ne haragudj a tegnapiért!
És ne haragudj egyetlen jövőbeli veszekedésünkért sem!
- Nem is tudod, min fogunk veszekedni. - Az nem számít.
Anyukád már vár. Menjünk vissza!
Köszönöm, hogy eljöttél.
Féltem, hogy nem szívesen találkozol velem.
Szóval én köszönöm.
Ja igen!
A buszon az félreértés volt.
Megbotlottam, és elestem.
Nem láttad, hogy meglódulok?
Jó. Elhiszem, ha szeretnéd.
Mi van? Ne már!
- Így volt! - Fogalmam sem volt,
hogy ilyen nehéz lesz randizni.
A sértődés, a megbánás, a hála
mind sokkal intenzívebb.
A leghétköznapibb dolgok is varázslatosnak tűnnek.
- Egészség! - Bravó!
Húzóra!
Pezsgővel ne csinálj ilyet!
Nem kéne innod, még visszamész dolgozni.
Nem gond. Mára nem volt műtétem,
így kivettem a délutánt.
Ügyes!
- Okos fiú! - Köszönöm.
Igyunk a halálunkra!
- Igen, asszonyom! - Nevetséges!
Túl sok lesz!
Sokat akar tölteni.
Töltse csak csurig!
- Jól van. - Azta!
Csak mértékkel igyál! Reggel műtesz.
Még a beosztását is tudod. Megszállott vagy!
Nem. Azért tudom, mert együtt csináljuk.
Mit csináltok együtt?
Hát… Az az igazság,
hogy segítek neki a műtőben.
Bocs, hogy nem mondtam el előbb.
Nem állandó munka.
Nem akartam otthon ülni.
Csak addig segítek, amíg kigondolom, mihez kezdjek.
Jól tetszik lenni?
Mi van? Azt hitted, visszamegy a kórházba, és főorvos lesz?
Csalódtál?
Nem. Örülök, hogy megint dolgozik.
A lányom elhozott egy elegáns étterembe,
és a barátja mellett ül.
Még munkája is van.
Ilyen egy igazi születésnap. A fellegekben járok.
Akkor mosolyogj, ne sírj!
Jól van.
Igyunk!
Aki józanul lép ki innen, az áruló!
- Igen, asszonyom! - Mi ez az egész?
Lassan igyál, vagy berúgsz!
Tessék!
Hihetetlen az anyám!
Jól van, kitartás!
Mindjárt ott vagyunk.
Megjöttünk!
Jóságos ég!
Ide!
Úgy elfáradtam!
Mi az?
- Van egy virág a füled mögött. - Mi?
Mikor tette ide?
Gőzöm sincs.
Azta!
Hol vagy, Ha-neul?
Mit csinálsz?
Tessék!
- Menjünk! - Menjünk!
Finom a macaron?
Igen. Nem szoktál te ilyesmit venni.
Hát, a kolléganőm…
Nem, egy ismerősöm…
Egy barátom?
Ki volt az?
Na mindegy, úgy küldte neked valaki.
Kérsz egyet?
Mit szólnál ehhez? Csokis.
Honnan tudtad, hogy szeretem a csokit?
Köszönöm.
- Nem is rossz. - Jó, mi?
- Igen. - Végre egy húron pendülünk!
- Vegyél még ilyesmit! - Jól van.
Mi lelte ezt a lányt? Elmosolyodott.
Hong-ran! Köszönöm a macaront.
Nagyon bejött neki.
A barátaim szeretnék, ha…
Mi ez? Csak nem vér?
Mit keres ez nálad? Perverz!
Bin Eun-jong, mondd el!
Bántottak? Megütött valaki?
Miről beszélsz? Ha megütnének, az jobban vérezne.
Akkor mi ez? Ki vele!
Jesszus!
A melltartóm merevítője felsértette a bőrömet.
Ilyen létezik?
Szólhattál volna róla.
Nem mondhatom, hogy vegyél nekem melltartót. Tök ciki.
Várj, Eun-jeong!
MELLTARTÓ FELSŐSÖKNEK
- Hogy kerülsz ide? - Szia!
„Melltartó felsősöknek”?
Micsoda?
Nem nekem kell.
Nyilván nem.
Ja.
- Egek! - Ne, várj!
Ne.
Eun-jeongnak kell.
Neki keresgéltem.
A merevítő kiszakítja a melltartót,
ha elhasználódik.
Szerinted miért nem mondta el?
Mert az apja vagy. Az ő korabeli lányok szégyenlősek.
Add neki a bankkártyádat, és vegye meg magának!
Azt akartam,
de kiviharzott, és hiába írok neki.
Ismered a fehérneműboltot a klinikánál?
- Igen. - Gondoltam, ott veszek.
Csak nem tudom, milyen kell.
Elkísérjelek?
Megtennéd?
Ez milyen?
Jó.
Segíthetek?
Ez tiszta pamut? Felissza az izzadságot?
Természetesen.
Merevítő nélküli, tökéletes diákoknak.
Hármat kérek ebből,
meg két bugyit az egyenruhához.
Rendben.
Önök igazán jó szülők!
Ritka, hogy a szülők együtt vásárolnak fehérneműt.
Ajánljak valamit önnek is?
Ez egy új modell.
Nem a felesége vagyok.
Nem vagyunk házaspár.
Csak párat vettünk. Próbálja fel őket!
Jól van. Köszönöm.
És próbálj lazább lenni a kínos ügyekben!
Jó.
Ő is jobban zavarba jön, ha te így feszengsz.
Rendben.
Kösz, hogy eljöttél velem vásárolni,
és hogy tanácsot adtál. Még egyszer kösz.
Igazán szívesen. Te is segítettél.
Akkor megyek is.
Jól van.
Szia!
Jesszus!
Miért kellett kiszórnod?
Istenem!
Köszi a mai napot.
Anyám annyira kínos!
Dehogyis! Bírom.
Irigylem a családodat.
Ha rád nézek, látom, hogy nagyon szerettek kiskorodban.
Értem, milyen teher lehetett ennyi szeretet meg elvárás,
de érezni, hogy a családod őszintén szeret,
és erre irigykedem.
Az enyém nem ilyen.
Egyébként miért nem kérdeztél sosem az én családomról?
- Mi? - Nem jöttél el a tárgyalásokra,
és sosem említettem a szüleimet.
Ezt furcsának találhattad.
Igen. Ami azt illeti…
Igazából láttam már anyukádat.
A gyengélkedőnél, végzős korunkban.
Uram!
Egyszerűen vérszegény a fiam.
Tanulás közben előfordul ájulás.
Tehát miért hívott ide?
Nem elég, hogy rontott a jegyein, és most még ez is.
Hogyhogy már az iskolában sem ő a legjobb?
Akkor tudod, milyen a családom.
Meglephetett, hogy mi mások vagyunk.
Nem lepett meg,
de gondoltam, magányos lehetsz.
Milyen szülők az ilyenek?
Mindketten szívsebészek.
Apám egy amerikai orvosi egyetemen tanít.
Nemrég ő lett az amerikai szívsebészek első ázsiai elnöke.
Anyám ugyanott kutató.
Hű, hihetetlenek!
Azok.
De emiatt
mindig azt akarták, hogy lépjek a nyomdokaikba.
Ellenezték, amikor kiderült,
hogy plasztikai sebésznek jelentkeztem.
Nem értették, miért nem őket követem
szívsebészként.
Letoltak, mert nem jó útra léptem,
mert mást választottam.
Nem értettek meg.
És? Hogy győzted meg őket?
Sehogy.
A mai napig nem értenek.
Néha rossz érzés.
Mindig megadtam nekik mindent, amit akartak,
és bántam, hogy nem követtem őket.
De nemrég
nehéz időszakon mentem át.
Anyám megtudta, és felhívott.
Azt hittem, hogy aggódik értem.
De tudod, mit mondott?
Hogy ügyeljek rá, nehogy rájuk is kihasson a dolog.
Amikor ezt meghallottam,
a megbánás utolsó morzsája is a semmivé lett.
Soha nem fognak megérteni. Mindig idegenek leszünk.
- Nagyon magányos lehettél. - Az voltam.
De hála az égnek
megtanultam kitölteni az ürességet.
Mindenkinek van valami,
amit sosem kaphat meg, bárhogy is igyekszik.
Számomra ez a szülői szeretet volt.
Ha ezt a szeretetet nem is kaptam meg, azért sok minden mást igen.
Igyekeztem hálás lenni, és céltudatos maradni.
Ettől jobban éreztem magam.
Rajtam kívül mást nem avattál a bizalmadba?
Min Kyung-mint.
Végzősként találkoztunk, azóta mintha testvérek lennénk.
Akkor az én hibám…
Nem a te hibád.
Nem jó ember. Nézd meg, mit tett veled!
De akkor is.
Voltak kétségeim.
Éreztem, hogy talán nem jó ember.
Néha furcsának találtam.
„Min Kyung-min, igazgató”.
Ejha!
Min főorvos… Várjunk!
Akkor Min igazgató úrnak szólítsam?
Ahogy gondolja.
Foglaljon helyet!
Szép innen a kilátás.
Igaz?
Sajnáltam, hogy elment rögtön a kinevezése után.
De eljöttem ide, és már értem. Én is felmondtam volna.
Nehogy felmondjon!
- Ön a kórház tartóoszlopa. - Ugyan!
Mellesleg az osztálynak új gyógyszerbeszállító kell.
Mint tudja, komoly összeget költünk gyógyszerekre.
Nem kínálnám fel a lehetőséget olyannak,
akivel nem állok közeli kapcsolatban.
Akkor élhetek az ajánlatával?
Tudja, hogy mindig viszonzom a szívességet.
Beszéljük majd meg golf közben!
Maga aztán nem tétovázik.
Nem fog csalódni.
Jó. Úgyis egy csónakban evezünk.
Az eredmények alapján sokkal jobban van. Hogy érzi magát?
Igyekeztem túltenni magam a múlton, és továbblépni.
Arra is rájöttem, hogy sokaknak fontos vagyok.
Dolgozom is újra,
és ettől fontosnak érzem magam.
Ezt hívjuk önbecsülésnek.
Az önbecsülés olyan,
mint egy kőhalom, amihez nap mint nap hozzáteszünk.
Amint megkérdőjelezzük az értelmét, összedől.
Higgyen magában,
és gyűjtögesse csak a köveket!
Akkor mire észbe kap, háza vagy sziklaszilárd vára lesz.
Csökkenthetjük az adagot.
Jól van.
Egyre erősebb lettem.
Dr. Nam, elkezdtem kivenni a bordaporcokat.
Beadná az izomlazítót?
Rendben. Harminc perce adtam neki legutóbb,
most 20 mg rocuroniumot kap.
Köszönöm. Helyi érzéstelenítőt!
Büszke voltam, milyen jól tartja magát Jeong-woo.
Jeong-woo!
Elmehetnénk ma whiskyzni egy bárba.
Persze.
Örömmel,
de megkérdezhetted volna az irodában is.
Ha két munkatárs egy pár,
mindig a lépcsőházban futnak össze.
Szóval…
ki akartam próbálni, milyen.
Jaj már!
Ezt a butaságot!
Halló?
Ma? Nem érek rá.
Esetleg két hónap múlva?
Hinni akartunk egy ígéretes jövőben.
Reméltük, hogy jó életünk lesz, ha nem is fenséges.
Minden erőnkkel ezért az apróságért imádkoztunk.
Régen csak sört és szodzsut ittunk, úgyhogy ez a whisky…
Túl erős?
Nem. Nagyon ízlik.
Amit legutóbb mondtál…
Hogy néha furcsának találtad Kyung-mint…
Ezt kifejtenéd?
Azt hiszem, egyszer
tett valamit a poharamba.
Tessék?
Felvettek az orvosira,
és akkor először fizette a piámat.
Aznap a sürgősségin kötöttem ki.
Azt hiszem, nagyon berúgtam.
Asszonyom!
Magas volt a véralkoholszintje,
és Zolpidem nyomait találtuk.
Zolpidem?
Hallottam az álmatlanságáról.
Nem kellett volna ennyit innia.
Miért söpörted ezt a szőnyeg alá?
Magam sem tudtam, hogy amit láttam,
valóban megtörtént-e.
Nem állt össze a kép.
A Zolpidemnél erősebbet használt volna,
ha tényleg ártani akar.
Alkohollal együtt az is veszélyes.
Az ember eltompul, és nincsen tudatánál.
Nem ura az impulzusainak, és veszélyes dolgokat tehet.
De miért állt érdekében ilyet tenni velem?
Milyen volt az eset után?
Ugyanolyan.
Épp olyan barátságos,
és mellém állt, mint egy jó testvér.
Soha többé nem történt hasonló,
úgyhogy továbbléptem.
Őszintén szólva
bele akartam kapaszkodni a reménybe,
és hinni neki.
Annyira támaszkodtál rá?
Nem.
Magam miatt.
Szántam volna magamat…
ha tényleg ezt tette.
Már meg is feledkeztem erről.
De amióta kiderült, mit tett veled,
megint úgy érzem, hogy jól láttam akkor.
És ez megrémít.
Üdv, Kim főorvos úr! Találkozunk hétvégén a pályán.
Rendben.
Illetve legutóbb említette, hogy kiállítják a lánya festményeit.
A cégem mindet megvásárolja.
Részemről az öröm. Tetszettek a képek.
Hétvégén találkozunk.
Viszontlátásra!
Szabad!
Miért jöttél ide?
Állnod kell a szavad!
Jól vagy?
Remélem, nem tévedünk,
és tényleg szép jövő vár ránk.
GYÓGYÍR SZÍVFÁJDALOMRA
Mintha a régi szép idők térnének vissza.
Állj meg!
Egészségünkre!
Jó így, ahogy most van.
Remélem, tartós lesz a békesség.
Volt közöd Jeong-woo műhibájához?
Nagyon sokat kérdezel.
Mohó voltam, amikor azt reméltem,
hogy egy nap majd nyugodtan tehetünk egy sétát?
A feliratot fordította: Kamper Gergely