DOCTOR SLUMP
Förresten, tänker du bo kvar i lägenheten vid kliniken?
-Nej, jag flyttar tillbaka hit ikväll. -Verkligen?
På på sätt kan vi träffas lite oftare.
Just det.
-Ge mig din mobil. -Min mobil?
-Ja. -Varför då?
Vad tror du? Jag tänker ändra mitt namn.
YEO JEONG-WOO
POJKVÄN SPARA
Här.
Ge mig din också.
Varför? Tänker du ändra min också?
Ja. Jag tänker ändra mitt namn
och radera alla dina tjejkontakter.
Som du vill.
Jag har inte många, men radera dem du ogillar.
Jag ändrar bara mitt namn för tillfället.
Här. Nu avslutar vi det här.
Sluta.
Säg aldrig mer: "Vi avslutar det här".
-Varför inte? -Det var så du gjorde slut.
"Vi avslutar det här".
Det traumatiserade mig. Säg inte så igen.
Förstör inte den här underbara dagen.
Nej, det här duger inte.
Skriv ett löfte om att du aldrig kommer att säga så igen.
Vi får det attesterat imorgon. Endast lagens skydd kan lugna mig.
Okej. Jag ska aldrig mer säga så.
Menar du det?
Lova.
Jag lovar.
För alltid. Det lovade du.
Okej.
Förresten,
du är ganska stilig.
Vet du vad?
Du är riktigt vacker. Den sötaste läkaren jag någonsin sett.
Du är den stiligaste man jag någonsin sett i hela mitt liv.
Du är den vackraste jag någonsin träffat och så kommer det alltid att vara.
Du är…
Men håll tyst.
Han sa det väl inte till oss?
Det tvivlar jag på. Vi har inte sagt något dumt.
Just det.
-Kom, vi går. -Ja.
Vad pratade vi om nu igen?
Du sa att jag är den vackraste du någonsin träffat.
Just det.
Men du brukade säga att jag var otrevlig
och att jag borde ha stannat i Busan.
Jag måste ha varit galen.
Men du betedde dig ganska otrevligt på den tiden.
Men du har alltid varit söt.
-Menar du det? -Ja.
Ärligt talat
var du också otrevlig, men har alltid varit söt.
Okej.
Nu är det här söta ansiktet ditt.
-Är det? -Titta så mycket du vill.
Någon kan se oss!
Du är så gullig!
Till och med när du är blyg.
Du är ännu gulligare.
Du är den sötaste jag har träffat.
Du är sötast i världen.
Nej, du är sötast och snyggast.
Du är söt och sexig.
Sexig?
Jag är hemma.
-Hej. -Hej, Ha-neul.
Va? Dricker ni öl utan mig?
Ni vet att jag gillar öl. Varför skrev ni inte?
Vad elaka ni är.
Ska vi skåla?
Vad gör du? Är det här en affärsmiddag?
Tänker du utbringa en skål?
Varför inte?
Jag önskar er alla god hälsa och framtida lycka.
Skål för den här underbara kvällen.
Har du goda nyheter?
Goda nyheter? Nej.
Du ser väldigt glad ut för någon som inte har det.
Jaså?
Det är så lätt att vara lycklig.
Om du anser dig vara lycklig, så är du det.
POJKVÄN
Jag går in på mitt rum.
Godnatt!
Har hon blivit religiös?
Eller har hon vunnit på lotteri?
Nix.
Det är varken eller. Jag tror…
Hon är nog bipolär.
Det är när man är glad och sedan deprimerad.
Hon har varit deprimerad, men nu är hon plötsligt glad.
Jag är säker på min sak.
Okej? Hon är bipolär.
Hej, Jeong-woo.
Ja, jag kom hem säkert.
Varför är du så nyfiken? Du såg mig gå in.
Jag är ändå nyfiken.
Ärligt talat är jag nyfiken på en massa olika saker.
När går du och lägger dig? Hur många glas vatten dricker du?
Vilken typ av glass gillar du? Föredrar du bägare eller strut?
Ska vi prata hela natten?
Vi kan fråga varandra om allt.
Klarar du det?
Jag har alltid varit bra på att jobba sent.
Hur många timmar sover du normalt?
Ungefär fem timmar?
-Jag också. -Verkligen?
Ingen av oss sover särskilt mycket.
Det har du rätt i.
Det kanske är sömnbristen,
men jag hatar när folk pratar med mig på kvällen.
Jag med. Jag gillar inte när folk pratar med mig när jag är upprörd.
Inte jag heller.
Jag behöver tid att lugna ner mig.
Ja.
Något annat?
Det finns en sak jag är extra nyfiken på.
Hur känns det att vara ihop igen?
Ja…
-Jag känns bättre nu. -"Bättre?"
Ja.
Det är bättre nu än när vi började dejta.
Hur ska jag säga?
Det kanske var för att jag hade problem att lösa,
jag var osäker på om jag var redo att börja dejta.
Men jag har bestämt mig för att övervinna problemen och gå vidare.
Jag tänker på ett annat sätt,
så jag känner mig lättad och glad.
Det var fint att höra.
Jag saknar dig.
Vill du komma upp?
Nu?
Ja. Vi kan äta lite nattamat.
Vad sägs om kyckling? Eller jjajang ramyeon?
Jjajang ramyeon låter gott.
Just det. Mamma gjorde kimchi igår.
-Ska jag ta med lite? -Du skämtar.
Jjajang ramyeon och kimchi är bästa kombon. Ta med det.
Okej. Koka upp lite vatten.
-Jag är där innan det kokar. -Okej.
Jag visste inte
att jjajang ramyeon och kimchi
kunde få mitt hjärta att rusa.
Eftersom jag är kär, känns även de små sakerna speciella.
Varför är du fortfarande uppe? Vad gör du med kimchin?
Jag var sugen på lite.
Varför har du inget ris till?
Det är jättegott.
Jag ska läsa några avhandlingar. Gå och lägg dig, mamma.
Äter du kimchi när du läser avhandlingar?
Vad konstigt.
Jösses. Hon städade inte ens upp.
Kära nån.
Det var nära ögat.
Hon kom nästan på mig.
Du lyckades smyga dig upp hit.
-Så, ja. -Vad gott det ser ut.
Jag har aldrig ätit så här sent.
Förresten, det är bäst
att vi håller vår relation hemlig, va?
Ja…
På jobbet, ja.
Så länge jag jobbar kvar där, är det ingen idé att berätta.
Våra kollegor kanske skulle känna sig obekväma.
Vi håller det hemligt.
Här, då?
Jag menar,
du ska till jobbet från och med nu,
så de kommer att undra vart du ska hela tiden.
Om du säger att du hjälper mig kommer de att vilja veta mer.
Jag tänker berätta sanningen för dem och säga att vi är tillsammans.
Allvarligt?
Självklart. Varför inte?
Du var tvungen att smyga upp hit med kimchin.
Jag trodde du ville hålla det hemligt.
Allt hände bara så plötsligt.
Det är klart jag ska berätta.
De lär bli glada.
De älskar dig. Speciellt mamma.
Verkligen?
Vad är det här?
Min svärmors mat…
Din mammas mat är den bästa.
Kimchin smakar perfekt.
Vad fånig du är.
-Ät upp. -Okej.
Det finns inget bättre än ramyeon och kimchi.
Det är perfekt.
Fryser du? Jag öppnade fönstret för att vädra. Ska jag stänga det?
Nej, det håller mig vaken. Jag är mätt och dåsig.
Är du trött?
Lägg dig.
Vad håller du på med?
Varför slår du på madrassen? För att den är hård?
Du vet att det inte är därför!
Kom.
Lägg av. Sluta be mig att lägga mig.
Lägg dig en halvtimme.
Visst.
Men bara en halvtimme. Okej?
Okej.
Va?
Jag såg räkningar vid dörren igår. Vart tog de vägen?
Herregud! Jeong-woo måste vara här!
Jösses, han lämnade fönstret öppet. Han kommer att bli förkyld.
Godmorgon, fru Kong. Godmorgon. Hur mår du?
Bra, jag…
Jag menade inte att titta in.
Jag tänkte bara stänga fönstret.
Jag kan förklara. Det…
Det här är…
Vad gör du?
Okej. Jag går nu.
Hejdå.
Nej, gå inte…
-Har hon gått? -Det är kört.
Vi håller det hemligt ett tag till.
Va?
Det var inte vad du sa igår.
Jag tänkte berätta för henne,
och allt vi gjorde var att sova inatt.
Men hon kommer att missförstå det hela om hon ser oss så här.
Hon kommer att tro att vi gjorde mer än så och bli nyfiken.
Nej! Jag klarar inte det. Vi håller det hemligt.
Men… Mitt rykte, då?
Hon vet att vi gillar varandra.
Men nu kommer hon att tro att jag tagit hit en annan kvinna.
Vad ska hon tycka om mig? Det är inte okej.
Tänk om hon hatar mig nu?
Hon får veta sanningen senare.
-Hon inser att det var ett missförstånd . -Va?
Vi kommer att bli sena. Vi får prata på kliniken. Hejdå.
Säker på att hon kommer förstå? Jag tror inte det.
Jag tar en vattenflaska
och säger att jag var ute och joggade.
Hejdå.
Ha-neul, jag är rädd.
Ha-neul.
Nej!
Det här känns olycksbådande.
Kära nån.
Vad är det? Varför är du så upprörd? Är morgonprogrammet inställt?
Jag är mållös.
Jag gick upp på taket för att hämta lite sallad.
Jeong-woo var här igen.
Men han var inte ensam. Han var med en tjej.
Vadå för en tjej? Vem?
Hur ska jag veta det?
Fönstret var öppet, så jag tänkte bara stänga det.
Det var då jag såg honom hålla om henne i sängen!
Var hon söt?
Det vet väl inte jag!
Hennes ansikte var helt täckt av filten!
-Det kanske var Ha-neul. -Ha-neul?
Du såg inte ansiktet. Det kan ha varit Ha-neul.
Jag är hemma.
Var har du varit?
Jag vaknade tidigt och tog en joggingtur.
Jag är hungrig. Vi kan väl äta, mamma?
Okej.
-Va? -Vad varm jag känner mig.
Hon var nog ute och joggade.
Betyder det att Jeong-woo dejtar någon annan?
Det var som fan. Den lilla skitstöveln!
-Man ska inte vara för snäll mot folk. -Mamma.
Men Jeong-woo är brunhårig.
Naturligt brunt.
Än sen, då? Han har förrått henne!
Jag borde koka honom levande.
Och förutom att vara bipolär
är Ha-neul helt från vettet och äter kimchi
medan hon läser avhandlingar.
Vad ska jag göra med den idioten?
-Jag borde kasta honom i kokande vatten! -Åh, nej.
Ja, ja.
Hej.
Hej. Jag antar att du ska till jobbet.
-Ja. -Du har till och med slips.
Det är för att kliniken behöver ett foto på mig till webbplatsen.
Jag hade inget val.
-Inte mig emot. -Okej.
Jag är verkligen glad att du har det bra.
Åh, nej. Din slips sitter snett.
-Gör den? -Ja.
Den ser bra ut.
Aj, släpp!
Din kostym är så dammig.
Det tvivlar jag på!
Inte armbågen! Vänta!
Ha…
Förlåt!
Gå nu till jobbet.
BUSANS ORIGINALMILMYEON
Ha en bra dag.
-Visst hade vi kul, Jin-woo? -Ja.
Det måste ha varit stressigt på sistone.
Både jobba och vara barnvakt.
-Jösses. -Du hade det tuffare.
Du fick ta hand om moster.
Ha en bra dag, Jin-woo.
Var inte bråkig och försök inte ta av dig bältet.
Jag är inget barn.
Just det.
Jag har en present.
En present? Vad är det?
Till herr Bin.
En teckning som tack för myrorna han fångade.
Verkligen?
Han lär älska den.
Det där är han.
-Det här? -Jösses.
Han kommer att bli sen till dagis.
Vi åker nu. Okej.
Nu åker vi.
Vi ses i helgen, Jin-woo.
-Hejdå, mamma. -Hejdå.
Stanna här.
-Hejdå. -Hejdå.
Nu åker vi.
Vad var det du ville så här tidigt på morgonen?
Den här är från Jin-woo.
-Det är en present. -Till mig?
Vad är det?
Han ritade sig själv, dig och en myra.
Jaha.
-Så det här är myran? -Nej, det är du.
Jaha.
Vilken fin teckning.
Ja.
Jag köpte några makroner på vägen hit.
Det hade du inte behövt.
Jag föredrar soju. Du kan bjuda mig på en senare.
-Jösses. -Herregud.
Varför skulle jag dricka soju med dig?
-Det här är till din dotter. -Till Eun-jeong?
Minns du vad du sa sist?
Du sa att hon inte gillade äggbrödet du köpte.
Dagens ungdomar lever online och föredrar snygga och trendiga snacks.
De tar foton och lägger ut dem.
Så kolla på sociala medier nästa gång och köp något snyggt och trendigt.
Okej.
PLASTIKKLINIKEN LA BEAUTE
Vill du ha lite kaffe? Ska vi gå ner och hämta lite?
Dr Yeo, har du tid att ta fotot till vår webbplats nu?
Ja, visst.
Vi tar det bredvid klinikens logo.
Jag kommer strax.
Vi får ta en kaffe en annan gång.
Okej. Ja…
Lycka till med fotot.
Hejdå.
Mamma, bli inte chockad.
Kvinnan du såg imorse var jag.
Nej.
Nytt försök.
Jag har något att berätta.
Jeong-woo och jag är ihop.
Dr Yeo, vad stilig du är!
Du ser ut som en kändis!
Det är galet. Du ser så bra ut.
Kan du inte börja med NeoTube igen och visa alla hur snygg du är?
Jag kan följa och gilla sidan. Snälla.
-Jag är inte redo. -Ett ögonblick.
Du ser nog ännu bättre ut med lite mer smink.
-Även om du redan ser bra ut. -Nej, tack.
Kom igen. Du måste se bra ut på fotot.
Förresten, dejtar du någon?
-Ursäkta? -Jag är bara nyfiken.
Har du ingen flickvän?
En flickvän?
Våra kollegor kanske skulle känna sig obekväma.
Vi håller det hemligt.
Herregud, nej.
Flickvän? Så befängt.
Så du är också singel?
Det är klart jag är. Jag har ingen flickvän.
Dr Yeo, vad är din typ av tjej?
Min typ?
Ja…
Någon med långt hår, stora ögon,
som bryr sig om mig.
Det är första gången jag äter här. Maten är kryddig och god.
Jag borde bjuda hit Eun-jeong på hennes födelsedag.
Hon lär inte gilla det.
Barn föredrar pizza och pasta nuförtiden.
Du har rätt.
De gillar att lägga ut bilder på nätet.
Woo, kan du ta en titt på en person nästa fredag?
Min mosters väninna vill operera ögonlocken
och vill ha en rabatterad trådlyftning.
Uppfattat.
Ni får säkerligen många förfrågningar om rabatter.
Ja, jisses.
"Hur stor är rabatten? Vad behöver jag göra?"
Jag får de frågorna praktiskt taget varje dag.
Frågar de dig vad som behövs göras?
Hela tiden.
Om du blir plastikkirurg kommer
dina släktingar, tidigare klasskamrater och lärare
alla att ställa den frågan.
Man måste vara försiktig.
De kan känna sig bedömda och ta illa upp.
Men ändå, kan du säga vad jag behöver?
Lägg av.
Ska vi verkligen prata jobb nu?
Se det som en bonus med att jobba på en klinik.
Jag vill göra en operation för dubbla ögonlock.
Vad säger du?
Du är vacker som du är.
Det är du. Men om du gör det,
kan du kanske bli ännu lite vackrare.
Vad tycker du?
Det behövs inte.
Jag, då?
Vad sägs om botox i mungiporna?
Om du gör det… Om du verkligen vill göra det,
kanske du ser en smula yngre ut.
-Behövs det ens? -Verkligen?
Dr Nam, du är redan perfekt. Men du skulle kunna göra fillers…
Så…
Du är naturligt vacker…
Nej, fillers vore bra.
Med injektioner i pannan…
Den här äggrullen är så god.
Dr Yeo.
Den här är min.
Äggrullen bestod av åtta bitar, och vi är fyra vid det här bordet.
Då är det givet att vi får två var.
Du har redan ätit dina bitar, så det här är min.
Ursäkta.
Vi ska väl inte gräla om maten?
Frun! Kan vi få
en extra äggrulle per bord?
Visst!
Dr Bin, du borde ha köpt en kaffe.
Kom igen.
Vad är det?
Tänker du verkligen spela dum?
Förlåt mig.
Det är som en yrkesrelaterad sjukdom.
Jag nämnde bara injektionerna för att de är bra.
Du behöver dem inte.
Det gör du inte, men många har fillers idag.
Vill du få stryk?
En yrkesrelaterad sjukdom? Jag jobbar också.
Ska jag söva dig?
Säg inte så, du skrämmer mig.
Du rynkar alltid pannan,
så jag tänkte… Jag tycker det är sött.
Men eftersom du alltid gör så sa jag det bara rakt ut, antar jag.
Glöm det. Igår sa du faktiskt
att jag var den vackraste du någonsin träffat.
Jag blir besviken på alla dina ombytliga ord.
Alla? Har jag gjort några fler misstag?
Inga misstag, men jag är besviken.
Du sa att jag kunde radera alla tjejkontakter
på din mobil igår.
Jag trodde att du var hängiven.
Men du hade väldigt kul
med alla våra kvinnliga kollegor tidigare.
Och vad sa du? Ingen flickvän?
-Varför låtsas vara singel? -Vad menar du?
Det är orättvist. Det var du som bad mig hålla det hemligt.
Jag menade att du ska hålla det hemligt att vi dejtar.
Inte att du ska påstå att du är singel.
Du hade kunnat säga att du var upptagen. Det sårade mig.
Jag känner mig också sårad.
Minns du hur din mamma ströp mig idag?
På tal om det,
du ignorerade att hon armbågade mig.
Jag trodde att du skulle säga något.
Jag blev sårad.
Jag hade inget val.
Hon såg oss hålla om varandra i sängen.
Jag kunde inte berätta för henne.
Jag ville hålla det hemligt några dagar.
-Är det så svårbegripligt? -Det var inte så jag menade.
Jag är bara sårad. Kan du inte förstå det?
Sårar det dig att jag inte kan förstå det?
Förstår du inte att jag…
Vad är din MBTI?
Varifrån kom den frågan?
Hörni. Kommer ni, eller?
Ja, vi kommer.
Jag är en tänkare.
-Tänker du gå hem? -Borde jag inte det?
Tänker du gå bara så där?
Vad ska jag göra, då?
Hejdå.
Men…
Du, vänta.
Jösses.
Va? Varför följde han efter mig?
Om du har något att säga, säg det.
Var är bussen?
Jisses.
Ska jag börja?
Ja. Det var ändå inget stort gräl.
Nej!
Jag är säker.
Nej, jag försökte inte…
Jag trodde han ville bli sams, så hur kunde han ta min plats?
Han är fortfarande lika tävlingsinriktad som förut.
Vad är det här?
Vi borde gå på dejt på alla de här platserna, men se på oss.
Hej, du är hemma. Var har du varit? Du är ju arbetslös.
Du, då?
Jag köpte ingredienser till en sjögrässoppa.
Mamma fyller år imorgon.
Allvarligt? Säg inte att du glömde.
Jösses. Se på dig.
Vad är det för mening med att ha en dotter som är läkare
om jag är den som minns hennes födelsedag?
Vad är det där?
"Sky Lounge"?
Så du kom ihåg hennes födelsedag.
-Va? -Du har alltid haft bra minne.
Ja. Bra tänkt.
Andra döttrar går ut och äter med sina mödrar.
Men du har alltid varit för upptagen för sånt.
Har du reserverat bord? Om inte, skynda dig.
Tre personer inklusive mig. Nej, fyra med morbror.
Skynda dig.
Okej. Jag ska ringa dem.
Ha-neul.
Jag är verkligen ledsen för idag.
Jag sa att du behövde fillers.
Jag ville äta den sista äggrullen.
Jag sa till och med att jag var singel. Förlåt.
Jag är usel både som flickvän och dotter.
Men du missförstod det som hände på bussen.
Jag tappade balansen och föll.
Vad håller jag på med?
Jag är som ett barn som ber om förlåtelse. Kom igen.
Jösses.
Ha-neul, kan jag åtminstone få se dig innan jag lägger mig?
Jag saknar dig.
Jag behöver tid att lugna ner mig.
Suk-ja, varför ringer du så tidigt på morgonen?
En födelsedag är ingen stor grej.
Jag blir bara ett år äldre.
Men tack för att du ringde.
Just det.
Är Ha-neul fortfarande arbetslös?
Jösses. Hon borde ha behandlat sjukhuschefens son bättre.
Hon har varken jobb eller pojkvän.
Jösses. Det är din födelsedag,
men du har inget att vara glad för.
Hejdå!
Hennes far…
Va? La hon på igen?
Ringde hon för att säga grattis eller reta upp mig?
Vilket hemskt sätt att börja dagen.
Ha-neul kommer att träffa någon mycket bättre än den där killen.
Mycket bättre än honom också.
Jag vaknade tidigt, så jag tog en joggingtur.
Alla marknader säljer det märket.
Det är jättegott.
Jag ska läsa några avhandlingar. Gå och lägg dig, mamma.
Det är inte möjligt.
Var tjejen jag såg igår
Ha-neul?
Hej, Jeong-woo.
Hej.
-Är du på väg till jobbet? -Ja.
Hejdå, då.
Va? Jeong-woo!
Jeong-woo, vänta!
Jeong-woo, stanna!
Fru Kong.
Vänta lite!
Är det där ett dammkorn?
Jeong-woo.
Jag tycker verkligen om dig.
-Va? -Det har jag alltid gjort.
Jag vet att du ljög igår.
Du höll allt hemligt för Ha-neuls skull.
Nu gillar jag dig ännu mer.
Du är kvalificerad att vara bli pojkvän.
Vad menar du?
Tjejen i sängen var Ha-neul, eller hur?
Nej. Det var inte hon. Det var någon annan.
FLICKVÄN
Svara.
Hej.
Har du gått till jobbet?
Jag är på väg.
Jag förstår. Okej.
Ha en bra dag.
Kan vi ses sen ikväll?
Visst.
Jag ringer senare.
Det måste ha varit din flickvän.
Hennes nummer såg bekant ut.
Numret slutade på 0402.
Hör på.
Jag lovar att inget hände den kvällen.
Det struntar jag fullständigt i.
Hon är säkert för generad för att berätta sanningen.
Jag låtsas att jag inte vet någonting.
Kära nån! Hur länge tänkte ni dölja det?
Ni gör det så komplicerat.
-Jeong-woo. -Ja?
Visste du att det är min födelsedag idag?
Nej. Grattis på födelsedagen!
Kan du göra mig en tjänst, eftersom det är min födelsedag?
Vad för något?
Det är fantastiskt! Jag kan inte fatta att ni tog med mig hit.
Tack så mycket, Ha-neul.
Kom igen. Du borde tacka mig istället.
Hon reserverade och betalade bara.
Det var min idé att vi skulle komma hit.
Så du borde tacka mig.
Förresten,
vad har du på dig?
Jag fick den här efter att ha hittat en brud till Seok-won.
Då är den 20 år gammal.
Det är inte så illa. Jag trodde den var från 1800-talet.
Vill du bli slagen 1800 gånger?
Köp kläder till mig, då.
Mamma.
Hej. Har ni reserverat?
-Ja. -Under namnet "Nam Ha-neul".
För tre.
-Den här vägen, tack. -Okej.
Vad är det för dialekt?
Du vet att jag kan Seoul-dialekten också.
När jag är med tjejer eller på fina ställen,
använder jag Seoul-dialekten.
"Använder."
Det finns äppelkaka och rosmarinkryddad kyckling till förrätt.
Den söta äppelsmaken kommer att väcka matlusten.
Kan vi få en fin flaska champagne också?
Vi har något att fira.
Visst, jag hämtar något som passar bra till köttet.
Se på dig.
Vad är det för fel på dig? Du låter så simpel.
-Eller hur? -Låter jag simpel?
Busan-tjejerna säger att jag låter smart och söt.
Därför är jag populär.
Jag använder Busan-dialekten i Seoul,
och Seoul-dialekten med Busan-tjejer.
Jag förstår. Bra för dig.
Ursäkta, men vi väntar på ännu en person.
Skulle vi kunna få en tallrik och ett glas till?
Visst, jag hämtar det åt er.
Vad?
Väntar vi på någon? Vem?
Vem tror du? Morbror, förstås.
Stänger han tidigt?
Jeong-woo, vad gör du här?
Din mamma bjöd mig.
Grattis.
Tack för att du kom.
Vad är det här?
Har du glömt att han är vår fiende?
Han var med en annan tjej!
Den tjejen var din syster.
Allvarligt?
Jag sa inget till henne.
Det stämmer. Vi är ihop. Han är min pojkvän.
Ba-da. Visa honom lite respekt.
Och du får inte besvära honom.
Jag låter dig inte armbåga honom igen.
Låt honom smaka dina smårätter och sänk underhållsavgiften.
-Behandla honom väl. -Naturligtvis. Inga problem.
-Jag tar ingen hyra heller. -Det är okej.
Vem tar betalt från sin egen familj?
Du är en av oss nu.
Hej, svåger. Behandla Ha-neul väl.
Jag trodde hon var bipolär, men det var äkta lycka.
Du gjorde rätt val.
Vad är det här? Gör vi en hejaramsa?
Är det VM, eller? Var inte så dramatiska och sätt er.
-Vi måste prata. -Va?
Okej.
Vad händer?
Jag sprang på din mamma imorse,
och hon visste allt.
Jag tänkte hålla det hemligt för din skull.
Men du ringde i samma stund.
Jaha. Det var därför du lät så konstig.
Du lät inte vidare glad,
så jag trodde att du var sur.
Varför skulle jag vara det? Det var ju mitt fel.
Jisses. Så varför ringde du inte?
Jag ville det.
Jag ville ringa flera gånger,
men du sa att du behövde tid att lugna ner dig när du är sur.
Du.
Det gäller andra grejer.
Handlar det om oss vill jag bara bli sams.
Menar du det?
Jösses. Vad höll jag på med igår?
Jag var för ledsen för att sova.
Sov du inte?
Gjorde du det?
Jag sover när jag är ledsen.
Det är en bra vana.
Förlåt, Ha-neul.
Förlåt för igår.
Och förlåt för alla bråk vi kommer att ha i framtiden.
-Du vet inte ens vad bråken handlar om. -Spelar ingen roll.
Din mamma väntar säkert. Kom nu.
Tack för att du kom.
Jag var rädd att du inte skulle bli glad att se mig.
Så tack.
Just det.
Bussgrejen var ett missförstånd.
Jag tappade balansen och föll.
Såg du inte hur jag flög framåt?
Visst. Om du säger det så.
Va? Nej, det duger inte.
-Det är sant. -Jag hade ingen aning
om att det var så svårt att dejta.
Jag känner mig sårad, ledsen och tacksam
på en helt ny nivå.
De allra minsta sakerna känns så storartade.
-Skål. -Bravo!
Botten upp.
Okej.
Man gör inte så med champagne.
Du borde inte dricka. Du jobbar sen.
Oroa dig inte. Jag hade inga operationer idag,
så jag tog ledigt.
Smart tänkt.
-Vad smart du är. -Tack.
Låt oss dricka tills vi stupar.
-Uppfattat. -Vad fånigt.
Det är för mycket…
Låt henne hälla.
Fyll upp det.
-Tack. -Jösses!
Ta det lugnt. Du har en operation imorgon.
Du kan till och med hans schema. Du är så besatt.
Inte alls. Jag vet, för vi jobbar tillsammans.
Jobbar tillsammans?
Ja… Ärligt talat
har jag hjälpt honom i operationssalen.
Förlåt att jag inte berättade tidigare.
Det är bara tillfälligt.
Jag ville inte sitta hemma hela tiden.
Jag hjälper honom bara medan jag funderar på vad jag ska göra.
Allt väl?
Vadå? Trodde du att hon skulle tillbaka till sjukhuset och bli professor?
Är du besviken?
Nej, inte alls. Jag är glad att hon gör något igen.
Min dotter tog med mig till en fin restaurang
och hon sitter bredvid sin pojkvän.
Hon jobbar till och med.
Det känns verkligen som min födelsedag. Jag är så lycklig.
Då borde du le, inte gråta.
Okej.
Nu dricker vi.
Den som går härifrån nykter är en förrädare.
-Uppfattat. -Vad säger du?
Drick långsamt, annars blir du full.
Här!
Otroligt!
Okej. Håll ut!
Vi är nästan framme!
Så där, ja.
Kära nån.
Herregud.
Här.
Jag är slutkörd.
Vad är det?
-Du har en blomma bakom örat. -Va?
När satte hon dit den?
Ingen aning.
Jösses.
Var är du, Ha-neul?
Vad håller du på med?
Här.
-Kom. -Vi drar.
Är de goda?
Ja. Det är olikt dig att köpa något sånt här.
Ja, min kollega…
Nej, en bekant…
En vän?
Vem var det?
Någon tyckte att du skulle ha dem.
Vill du ha en?
Vad sägs om den här? Choklad.
Jösses. Hur visste du att jag gillar choklad?
Thank you.
-Inte illa. -Gott, va?
-Ja. -Vi är äntligen överens.
-Köp mer sånt här. -Okej.
Vad hände? Hon log.
Hong-ran, tack för makronerna.
Min dotter älskar dem.
Pappa, mina vänner…
Vad är det här? Är det blod?
Varför rotar du bland mina underkläder?
Bin Eun-jeong, berätta sanningen.
Är du mobbad? Har någon slagit dig?
Vad pratar du om? Jag skulle ha blött mer om jag blivit slagen.
Vad är det, då? Varför berättar du inte?
Jisses.
Jag skar mig på bygeln i behån, okej?
Är det möjligt?
Du borde ha sagt något.
Hur ska jag kunna be dig köpa en behå? Det är pinsamt.
Vänta, Eun-jeong.
BH FÖR MELLANSTADIEBARN
-Vad gör du här? -Hej.
"Bh för mellanstadiebarn"?
Va?
Det… Det är inte till mig.
Det är klart.
Ja.
Nej, vänta.
Nej!
Den är till Eun-jeong.
Jag letade efter något åt henne.
Ibland lossnar bygeln från behån
om den är för gammal.
Jösses. Varför tror du att hon aldrig berättade det?
Du är hennes pappa. Tjejer i hennes ålder är känsliga.
Ge henne ditt kort och be henne att köpa en själv.
Jag ville det,
men hon stormade iväg och svarar inte.
Du vet underklädesaffären nära kliniken?
-Ja. -Jag tänkte köpa något där.
Men jag vet inte vad jag ska köpa.
Vill du att jag ska följa med dig?
Vill du det?
Den här kanske.
Ja, bra.
Kan jag hjälpa er?
Är det 100 % bomull? Är den svettabsorberande?
Självklart.
Den har ingen bygel och är perfekt för unga tjejer.
Jag vill ha tre vita set
och två underbyxor till uniformen.
Okej.
Vilka omtänksamma föräldrar ni är.
Det är ovanligt att båda föräldrarna handlar underkläder.
Kan jag rekommendera något till dig också?
Det här är en ny modell.
Jag är inte hans fru.
Vi är inte gifta.
Jag köpte bara några, så be henne prova dem.
Okej. Tack.
Och försök vara mer lättsam när det gäller känsliga ämnen.
Det blir mer pinsamt för henne om du är obekväm med det.
Okej.
Tack för att du följde med mig
och gav mig råd. Tack än en gång.
Det var inget. Du hjälpte mig också.
Det är bäst jag går.
Okej.
Godnatt.
Jösses.
Varför tappade du dem?
Jisses.
Tack för idag.
Mamma är så pinsam.
Nej, det är hon inte. Jag gillar henne.
Jag är avundsjuk på din familj.
Det syns på dig att du blev ompysslad när du växte upp.
Jag förstår att deras kärlek och förväntningar kan ha varit en börda.
Men din familj bryr sig verkligen om dig.
Det gör mig ofta avundsjuk.
Min familj är inte sån.
Förresten, varför har du aldrig frågat om min familj?
-Va? -Du kom inte på min rättegång
och jag har aldrig nämnt min familj.
Du hade kunnat tycka att det var märkligt. Det är konstigt att du aldrig har frågat.
Ja. Vad gäller det…
Jag har faktiskt redan sett din mamma.
Vid sjuksköterskans kontor sista året.
Ursäkta.
Men han är bara anemisk.
Skolarbete kan få en att svimma.
Så varför kallade du hit mig?
Hans betyg har försämras, och nu svimmar han också.
Han är inte ens bäst i klassen.
Då vet du säkert hur min familj är.
Det måste ha förvånat dig hur olika vi var.
Det förvånade mig inte.
Men det måste vara ensamt.
Vilken sorts föräldrar är de?
För det första är de båda hjärt- och lungkirurger.
Min pappa är professor vid ett medicinskt universitet i USA.
första asiatiska ordföranden för hjärtförbundet.
Min mamma forskar på samma skola.
De är otroliga.
Det är de.
Men på grund av det
har de alltid velat att jag ska följa i deras fotspår.
De var helt emot
mitt val att söka till plastikkirurgi.
De kunde inte förstå varför jag inte valde att stötta
deras forskning.
De skällde ut mig för det
och sa att jag valt fel väg.
Ja. De fattade helt enkelt inte.
Så? Hur lyckades du övertyga dem?
Det gjorde jag inte.
De förstår mig fortfarande inte.
Ibland fick jag dåligt samvete för det.
Jag hade alltid gjort som de ville
och ångrade att jag inte följt i deras fotsteg.
Men för inte så länge sedan
gick jag igenom en del svårigheter.
Min mamma fick reda på det och ringde.
Jag trodde att hon var orolig för mig.
Men gissa vad hon sa?
Hon sa åt mig att se till att det inte påverkar deras rykte.
När jag hörde det
försvann varje uns av ånger.
Jag tror inte att de någonsin kommer att förstå mig. Vi är främlingar.
-Du måste ha känt dig väldigt ensam. -Ja.
Men som tur är
lärde jag mig att fylla den ensamheten.
Alla har vi något i livet
som förblir otillgängligt oavsett hur vi än försöker.
För mig har det alltid handlat om föräldrakärlek.
Jag förutom det hade jag många andra saker.
Så jag försökte vara tacksam och fokuserad.
Det fick mig att må bättre.
Så du kunde inte anförtro dig åt någon annan än mig?
Ja…
Min Kyung-min?
Vi träffades sista året och har varit som bröder sedan dess.
Var det mitt fel…
Det var inte ditt fel.
Han är ingen bra person. Se vad han gjorde mot dig.
Men ändå.
Jag hade faktiskt mina misstankar.
Jag anade att han inte var en bra person.
Det fanns tillfällen då han var udda.
"Direktör Min Kyung-min".
Jösses.
Professor Min… Just det.
Ska jag kalla dig direktör Min hädanefter?
Det är upp till dig.
Slå dig ner.
Du har en fin utsikt härifrån.
Ja, eller hur?
Tråkigt att du lämnade oss när du väl blivit professor.
Men jag förstår dig nu. Jag skulle också ha slutat direkt.
Du kan inte sluta.
-Du är sjukhusets grundstomme. -Snälla.
Förresten, vår avdelning behöver en ny läkemedelsleverantör.
Som du vet spenderar vi mycket pengar på läkemedel varje år.
Jag tycker bara att det vore synd
att ge en sådan möjlighet till en främling.
Då får jag väl tacka ja till erbjudandet.
Du vet att jag alltid återgäldar din vänlighet.
Vi kan väl diskutera det här när vi spelar golf någon gång?
Du lär dig snabbt.
Du lär inte bli besviken.
Bra. Vi sitter ändå i samma båt.
Resultaten visar att du mår mycket bättre. Hur känner du dig nu?
Jag har försökt att lägga det förflutna bakom mig och gå vidare.
Jag insåg också att jag har många som bryr sig om mig.
Jag har också börjat jobba igen,
och det får mig att känna mig viktig.
Det är vad vi kallar självkänsla.
Självkänsla
är som ett torn av stenar som du staplar på hög varje dag.
Det rasar samman i samma ögonblick som du tvivlar på dig.
Tro på dig själv
och fortsätt att stapla stenarna på hög.
Och innan du vet ordet av har du byggt ett hus eller ett stadigt slott.
Jag tror att vi kan minska dosen.
Okej.
Jag började bli starkare.
Dr Nam, jag börjar med revbensbrosket.
Kan du ge muskelavslappnande medel?
Okej. Jag gav det för 30 minuter sedan,
så jag ger patienten 20 mg rocuronium.
Tack. Lokalbedövning.
Jag var också stolt över hur väl Jeong-woo klarade sig.
Hej, Jeong-woo.
Ska vi ta ett glas whisky på en bar ikväll?
Visst.
Jättegärna,
men du kunde ha frågat mig på kontoret.
Kollegor som dejtar varandra
träffas alltid i trappan.
Så…
Jag ville också prova det.
Kom igen.
Vad fånigt.
Hallå?
Idag? Nej, jag är upptagen.
Kanske om två månader?
Vi ville tro att vår framtid var ljus.
Vi hoppades på ett bra liv även om det inte var storslaget.
Det var vår innerliga önskan.
Vi brukar alltid dricka öl och soju, så den här whiskyn är…
Är den stark?
Nej, jag älskar den.
Förresten, om det du sa förra gången…
Du sa att Kyung-min var underlig ibland.
Vad menade du med det?
Jag tror
att han spetsade min drink en gång.
Va?
Jag hade kommit in på läkarlinjen,
så han bjöd mig på en drink för att fira.
Jag hamnade på akuten den dagen.
Jag tror att jag är för full.
Professorn.
Alkoholhalten i hans blod var hög
och vi hittade spår av Zolpidem.
Zolpidem?
Han tar medicin mot insomnia.
Han borde inte ha druckit så mycket.
Varför sopa det under mattan?
Jag var inte säker på om det jag såg
var på riktigt eller inte.
Och det lät helt enkelt inte vettigt.
Han skulle ha använt en starkare drog än Zolpidem
om han velat skada mig.
Det kan ändå vara farligt med alkohol.
Den kognitiva förmågan minskar och du börjar yra.
Du kan inte styra dina impulser och kanske gör något farligt.
Men vad skulle han få ut av det?
Hur var han efter det som hände?
Han var sig lik.
Han var lika snäll
och stöttade mig hela tiden som en bror.
Inget liknande hände någonsin igen,
så jag släppte det.
För att vara ärlig…
…klamrade jag mig fast vid minsta lilla hopp…
…och ville lita på honom.
Du ville inte förlora honom.
Nej.
För min skull.
Om han hade gjort det…
…hade det varit synd om mig.
Jag hade helt glömt händelsen.
Men nu när jag vet vad han gjort mot dig
börjar jag tro att det jag såg var på riktigt.
Det skrämmer mig.
Hej, professor Kim. Vi ses på golfbanan i helgen.
Okej.
Och angående din dotters teckningar som du nämnde förra gången…
Vårt företag har beslutat att köpa dem alla.
Det är mitt nöje. Jag gillade teckningarna.
Vi ses i helgen.
Hejdå.
Kom in.
Vad gör du här?
Du borde hålla ditt löfte.
Är du okej?
Jag hoppas att vi har rätt om
att saker och ting ser ljusare ut.
DOCTOR SLUMP
Visst känns det som den gamla goda tiden?
Stanna!
Skål!
Jag gillar hur det är just nu.
Jag hoppas att lugnet varar.
Har du något med Jeong-woos fall att göra?
Du är nyfiken på mycket.
Var det för mycket att önska att vi en dag
skulle kunna ta en kvällspromenad utan bekymmer?
Undertexter: Ellinor Ledger