DOCTOR SLUMP
Am vrut să-i cumpăr un inel.
Dintotdeauna mi-am dorit.
În acel moment mi-am dat seama…
că îmi doream să fiu cu ea
multă vreme.
Mi-l puteți arăta pe acesta?
- Sigur. - Cel care înflorește.
Vi-l dau.
Mulțumesc.
Când și cum să i-l dau oare?
Ar trebui să i-l ofer așa? Sau așa?
Sau…
așa…
Sau așa?
Sau așa? Sau poate așa?
Sau…
Nu!
La naiba!
Unde e?
Ce faci?
Nimic.
Ai scăpat ceva?
Nu! E-n regulă.
Du-te să lucrezi! Urmează-ți visurile!
Ce-ai scăpat?
O monedă. De 100 de woni, dar stai liniștită.
Doamne!
Folosește asta!
Ce?
Nu, stai! Pot eu…
Pot eu s-o fac. Te rog!
Te rog, nu face asta!
Nu vreau să-ți dau așa!
Ce să-mi dai?
- Cei 100 de woni? - Poftim?
- Sincer să fiu, ți-am luat un cadou. - Un cadou?
- Vezi tu… - Ăsta o fi?
Bine, îți spun.
Am vrut să ți-l ofer eu.
Gândaci!
Vino încoace!
M-ai împins și ai fugit.
Ba nu. Nu mi-e frică de ei.
DOCTOR SLUMP
De ce nu pleacă?
Voiam să-i dau un inel.
Mă gândeam cum să i-l ofer și l-am scăpat.
S-a dus sub canapea.
Când îl căutam, ghici ce am găsit?
Gândaci! Uite-așa am sărit pe canapea, da?
Și n-am putut să i-l dau.
Am auzit povești despre inele ascunse în prăjituri.
Dar niciuna nu era cu un inel ascuns sub canapea.
- Ești de groază. - În fine.
Totul e îngrozitor.
Și ce i-ai zis? I-ai spus despre inel?
Bineînțeles că nu! Cum aș fi putut?
Am făcut-o pe prostul. Nu voiam să-și amintească de gândaci pe viitor.
Bun. Stai așa!
Era un inel de logodnă?
Păi… nu. Nu pentru asta l-am luat.
Dar nu mă supăr dacă interpretează așa. Mi-ar plăcea să mă însor cu ea.
Șmechere! O să-i distrugi cariera.
- Cum așa? - Hei!
Abia a fost numită asistent universitar,
las-o să se concentreze!
Nu crezi că s-ar simți foarte prost
să-i dai un inel din senin?
Parcă n-ai fi tu azi. De ce ai dreptate?
Vorbesc din experiență.
Și cred că te cam grăbești.
Nici măcar n-a trecut un an.
Relația trebuie să dureze un an întreg.
Oamenii își arată latura insuportabilă în diferite momente.
Stai puțin! Vrei să zici că e insuportabilă?
La tine mă refer.
Ha-neul s-ar putea să aibă încă îndoieli în privința ta.
Oricum, e prea devreme pentru un inel,
având în vedere durata relației și numirea ei recentă.
Ai dreptate, dar de ce mă simt jignit?
Asta.
O brățară ajunge.
Las-o baltă!
Rezolv eu.
O brățară?
Bună ziua, dle! E vreo problemă?
Nu.
Îmi arătați niște brățări?
Oare am procedat bine?
MILMYEON TRADIȚIONAL DE BUSAN
Abia acum vii acasă?
Ba-da, lucrezi din greu în ultima vreme.
Îmi pierd motivația încet-încet,
- …dar încă rezist. - Serios?
Crezi că m-ai putea consola făcându-mi cinste cu niște tteokbokki?
Normal că pot! Luăm cel mai picant fel?
- Mi-ar plăcea. - Da?
Bun așa!
E delicios.
A sosit în doar 20 de minute. În ce lume minunată trăim!
Exact.
De ce nu faci și tu asta?
Hai să facem și livrare, ca toate restaurantele!
Categoric nu.
Supa se răcește, iar tăițeii se înmoaie.
Apreciez calitatea, nu cantitatea, prostule!
Tu și milmyeon-ul tău! L-ai inventat tu sau ce?
Apropo, nu vine și Ha-neul să mănânce cu noi?
Încă lucrează.
Înțeleg.
E foarte ocupată de când e profesoară.
Poartă-te frumos cu ea, da?
Nu-i face farse, așa ca gândacii oferiți cadou.
- De unde știți? - E-n regulă.
Uneori, cuplurile își fac astfel de farse.
Nu i-am făcut o farsă!
Sincer să fiu,
aveam de gând să-i dau un inel.
Dar l-am scăpat și s-a dus sub canapea.
În timp ce-l căutam, s-a întâmplat asta.
Înțeleg.
N-o să-i spunem despre asta, vezi să-l ștergi bine!
Unchiule, nu e corect!
Merită să fie tratată mai bine.
N-o cunoști?
Într-adevăr, acum e profesoară. N-ar fi bine.
Nu! Lasă slujba! A fost singură toată viața.
N-a mai primit niciodată bijuterii de la un tip.
Acel inel ar fi primul și ultimul.
N-ar fi greșit să-i dai unul care a stat în praf și printre gândaci?
- Ce zici? - Așa e.
Așa că i-am luat altă bijuterie. O brățară.
- Nu-i plac brățările. - Poftim?
Mama i-a luat o brățară de aur când s-a făcut medic.
O enerva, n-a purtat-o niciodată.
A zis că trebuia s-o dea jos înainte de operații.
Apoi, ai vândut-o pe ascuns și maică-ta ți-a tras o săpuneală.
M-a bătut măr. Încă am cicatricile.
Trebuie să ajung undeva acum.
Mulțumesc pentru masă.
Ce?
Mă scuzați.
Iarăși v-ați întors. E vreo problemă?
Coliere. Pot să văd colierele?
Tu ești complicat de dăruit.
Cât despre tine,
s-ar putea să nu te placă.
Iar pe tine…
sper foarte tare să te placă.
Dar când și cum să i-l dau?
Undeva departe de canapea și de gândaci.
Nu acasă, dar la clinică ar fi și mai ciudat.
Trebuie să merg la doctor.
Cred că o iau razna.
- Apoi… - Uite! Jeong-woo a dat lovitura!
E prea devreme pentru gălăgia asta. A dat lovitura?
Uite!
E putred de bogat acum.
- A primit 2,5 miliarde de woni. - Ce?
Ia uite aici! A apărut și un articol.
„Proprietarii francizei returnează penalitățile
lui Yeo, cea mai mare victimă a cazului de omucidere.”
Ha-neul, știai despre asta?
Da. Când a apărut?
Acum câteva ore.
Stai așa!
E atât de bogat și ieri mi-a luat doar tteokbokki?
N-a comandat garnituri sau sângerete.
Iar ți-a cumpărat mâncare ieri?
Nu-l mai sâcâi atât!
Nu l-am sâcâit.
Îi place să-și petreacă timpul cu noi. Nu prea are prieteni.
Sigur că are.
Asta mi-a zis el mai demult.
Că și-a pierdut toți prietenii după incidentul medical.
De curând, și-a pierdut și prietenul din copilărie…
Mă duc.
Așteaptă! Ia puțin din ăsta!
Ha-neul!
Treci încoace, ca să te fac bucăți!
Prețuiește-mă și pe mine!
Nu m-oi pricepe eu la cuvinte, dar și eu sunt valoros!
Ticălosule!
Nici n-ai lăsat-o să mănânce niște roșii la micul-dejun!
- Jeong-woo, te-ai trezit? - Da.
Voiam să te sun pentru că mi-e dor de tine.
Da? Atunci, numără până la trei!
De ce?
O să apari în trei secunde?
Poate. Numără până la trei fără să trișezi!
Bine. N-o să trișez deloc.
Unu.
Doi.
- Trei! - Doamne!
Credeam că ești acasă.
N-am putut dormi, așa că am alergat. Apoi te-am urmărit până sus.
Așa ai făcut?
Sunt liberă 15 minute. Bem o cafea?
Mi-ar plăcea.
Poftește!
Bine.
Cafeaua cu gheață e servită.
Mersi.
Ce bună e!
Îmi pare rău că mi-am încălcat promisiunea și am fost așa ocupată.
Nu trebuie să-ți pară rău. Fă ce vrei!
Nu vreau să-ți stau în cale.
Scuză-mă.
Jeong-woo, te iubesc.
- Ce? - Ce-i asta?
Mi-a scris Ba-da. Ce l-a apucat?
Ce idiot!
Ascultă bine!
Fii vigilent și să nu îndrăznești să-i dai vreun ban de buzunar!
Știe că ai bani.
Cum adică?
A aflat de penalități. Dar nu eu i-am spus.
Știu.
Am citit articolul.
Doamne!
Nu te lasă în pace.
De ce nu pot să-și vadă de treburile lor?
Ai trecut prin destule greutăți. Ce au?
- Dar… - „Nu mă supăr”?
Asta aveai de gând să zici?
Nu, mă supără articolul.
Dar nu mă supăr, pentru că ești de partea mea.
Mă simt și aiurea.
M-a durut să citesc remarcile
despre oamenii care m-au suspectat de crimă.
M-a durut și mai mult când cunoștințele mele i-au crezut.
Urăsc
ca durerea mea să fie expusă lumii împotriva voinței mele.
Dar e-n regulă, căci îmi ești alături.
Așa că nu-ți face griji pentru mine
și hai să ne concentrăm pe acea operație! Bine?
Bine.
Apropo, vrei să vezi cazurile pe care le-am strâns?
E un stick USB în sertar.
În sertar? În ăsta?
Nu!
Ce e? De ce nu pot deschide sertarul?
E un cărăbuș în el de data asta?
Nu asta e important acum.
De fapt…
am ceva pentru tine.
Jeong-woo!
Salut!
Mi-am ieșit din formă!
Ce cauți aici? N-ar trebui să fii la muncă?
Am trecut să beau un ceai.
De ce dau explicații?
- Tu ce cauți aici? - Chiar așa.
Am venit să-ți livrez micul-dejun.
- Poftim? - Să vedem!
Avem ardei căliți și anșoa, mâncarea ta preferată.
- Bine. - Fasole în sos de soia.
- Kimchi cu ceapă verde. - E prea mult.
Și bulgogi de calamari și porc.
Hei, mama știe despre asta?
N-ai niciun drept, nu tu le-ai plătit.
Haide, suntem o familie. Nu procedăm așa.
Banii mei sunt ai tăi și invers.
Banii mei sunt ai lui și invers.
Așa-i?
Pot să împrumut 50.000 de woni…
- Doamne! - Știam eu!
- Treci încoace! - Ha-neul!
Când ai învățat tehnica strangulării?
Dacă poți, am cont deschis la Duna Bank.
- Contul e 352-20020408. - Ha-neul!
Te rog, trimite-mi!
Ajung chiar și 30.000.
- Te pocnesc eu de 30.000 de ori. - Ha-neul!
Bine. Sper să supraviețuiești.
Poftim? Încă nu i-ai dat nimic?
Ai un inel, o brățară și un colier.
Ai propriul magazin de bijuterii, ce te oprește?
Nu știu.
Vreau să fie semnificativ, deși nu e o cerere,
dar nu prind momentul bun.
Mă concentrez pe operația de săptămâna viitoare
și apoi mă mai gândesc.
Așa e! Tu faci operația aia de săptămâna viitoare!
Da.
N-o să pot lucra două zile. Îmi cer scuze.
Nu-ți cere scuze! Faci asta pentru o cauză nobilă.
Dar te întorci?
Nu vreau să mă trădezi.
E cel mai nasoală chestie.
- Nu știu. - Ticălo…
- Bună ziua! - Bună ziua!
- Nu te duci la muncă? - Nu, eu…
Ce ciudat ești uneori!
- S-a întâmplat ceva? - Taci!
Ce se petrece?
- Taci! - Spune-mi!
O să te ascult.
Poate că te pot ajuta cumva.
Dispari, am zis!
Cum mine vorbeai?
Nu.
Cu mine, atunci?
Nu, nici cu tine.
Stai, Hong-ran!
Asistentă Do!
Bine. Mulțumim pentru articol.
- Mulțumesc. - Ce se petrece?
De ce vă purtați așa ciudat?
Bună ziua!
De dimineață primim telefoane.
A fost atâta agitație!
Ce fel de telefoane?
Lumea întreabă dacă dr. Yeo a primit despăgubiri
și dacă chiar el va opera pacientul cu microtie.
Le-am mulțumit pentru viitorul articol.
Nu mi se pare corect.
Dr. Yeo a luat decizia asta importantă din bunăvoință,
de ce-l folosiți pentru reclamă?
Nu-l folosesc.
Am primit telefoane de la reporteri
și fapta lui bună poate servi drept exemplu altora.
Deci ar fi bine să afle lumea.
E bine doar pentru presă și spital.
Eu și dr. Yeo n-o să facem operația dacă e pentru reclamă.
Echipa noastră de PR vorbește chiar acum cu el. Să vedem ce spune!
Poftim?
Dr. Yeo e aici?
- O zi bună, dle doctor! - La fel!
Jeong-woo!
Ce faci aici?
Tu ce crezi? Am venit să te văd. Ai vorbit cu echipa de PR?
- Deci ai aflat. - Ce le-ai spus?
Le-am zis că mă mai gândesc.
Pentru ce?
Te temi că o să fiu dezavantajată din cauză că lucrez aici?
Vezi tu, toate astea sunt absurde.
În primul rând,
ar fi ridicol să dezvăluim cine e pacienta.
Stai liniștită! Mă ocup eu.
Dar…
De ce te tot pun în dificultate?
Nu pot să te lase în pace?
În cazul ăsta, măcar tu ar trebui să mă tratezi bine.
- Ce pot face pentru tine? - Hai să mâncăm!
Când putem lua cina împreună?
Azi nu mai am operații.
Stai să mă schimb!
De ce nu răspunzi?
E un reporter pe care-l cunosc.
Pentru un interviu?
Doamne! Dnă, ne aduceți o sticlă de soju?
- Sigur. - Ai voie să bei?
Normal că am voie.
Sunt supărată și am mare nevoie să beau.
Dar…
Poftiți!
- Ce faci, Ha-neul? - Salut!
Am ieșit cu Jeong-woo să bem ceva.
- Vin și eu. - Vii și tu?
Nu, azi vreau să fim doar noi doi.
Ce rea ești!
Am o stare proastă azi.
De ce? S-a întâmplat ceva?
E-n regulă. Spune-i să vină!
Hei!
Scuze de întrerupere.
Nicidecum.
Dar îmi prinde bine puțină băutură azi.
De fapt, multă.
Am simțit eu ceva azi! Ce se petrece?
Nu de-asta sunt la pământ, dar nici acel incident n-a fost plăcut.
- Despre ce e vorba? - Păi…
Pot fi sinceră? El și dl Bin sunt apropiați.
E vorba de dl Bin?
Spune-ne!
Cine știe? Poate te ajută el să înțelegi.
Are dreptate. Fii deschisă!
După cum știți, a fost ceva între mine și el.
Dar, după ce mi-a mărturisit ce simte,
s-a pupat cu asistenta Do în fața mea.
- Ce? - Poftim?
N-a fost intenționat.
Ea s-a împiedicat și a căzut peste el.
Dar nu mi-a picat bine să văd asta.
Și mi s-a părut că era ceva între ei la acea cină.
Eu nu cred că s-a încurcat cu asistenta Do.
- Da. - Dă pe gât!
Noroc!
Mi-am dat seama că sentimentele romantice mă fac să mă supăr din nimicuri.
„Oare e-n regulă?”
„Pot fi cu cineva dacă sunt mamă?”
Sunt puțin dezorientată.
E de înțeles. Categoric.
Ia și bea!
Doamne!
Ha-neul.
Beți din 15 în 15 secunde. Ce-ar fi să răriți puțin?
Stai liniștit.
Azi are gust amar, beau doar o sticlă.
Doar una?
O sticlă fiecare sau împreună?
Fiecare, normal.
Era să mă dezamăgești.
În cazul ăsta…
Să mai bem un păhărel!
Chiar mă îngrijorează ritmul ăsta.
Noroc!
Eram îngrijorat.
Și aveam dreptate.
Treziți-vă!
Tăițeii se înmoaie.
Ha-neul, ai vrut niște ramyeon pentru stomac.
Doamne! Chiar așa?
Ha-neul, uite! Hong-ran își savurează mâncarea.
Altfel, o să ai o mahmureală urâtă. Ha-neul? Respiri?
E bun, Ha-neul.
Sunt Jeong-woo.
De când?
De la început.
Ești beat?
Tu ești beată.
Te-ai trezit?
- Hai să mâncăm! - Cine ești?
Iubitul tău.
- De când? - De acum câteva luni.
Ce fel de conversație e asta?
Hai să mâncăm!
Iubito, trebuie să deschizi capacul.
Da.
Ți-l deschid eu.
Mulțumesc.
- Bea încet! - Jeong-woo!
Dae-yeong, grăbește-te!
- Repede! - E Dae-yeong.
Tu l-ai chemat?
Nu, tu.
Ce se petrece?
Doamne! Ești bine?
De ce ascunzi sticla?
Apa…
- Eu… - Încetează!
Haide!
Fir-ar să fie! Mi-a căzut.
- Ridică-te odată! - Nu vă certați.
- Bine. - Bine.
Bun. Hai să mergem!
Doamne! Cât au băut?
Nu foarte mult, dar cu viteza luminii.
Incredibil!
De ce nu le-ai oprit?
Totul e din cauza ta.
Ai zis că eu sunt de groază, dar tu ești.
- Cum adică? - Mi-a zis ce ai făcut în fața ei.
Atunci ar trebui să știi și că a fost un accident.
Oricum sunt supărat, nemernicule!
„Nemernic”?
Nu-i spune așa!
- Nu-l mai chinui! - Chiar așa!
Nu te purta așa cu Dae-yeong!
E un om amărât.
Chiar așa!
Hei, Jeong-woo e și mai amărât.
E cel mai amărât de pe strada asta.
Hei, Dae-yeong e cel mai amărât din Seul.
Nu e adevărat.
Jeong-woo e cel mai amărât din toată Asia!
Ce suntem noi, caii lor? Doamne!
Luăm un taxi înainte să devin și mai amărât.
Bine, mergeți!
Succes!
Mi-e atât de milă de Jeong-woo!
E cel mai amărât din lume.
Jeong-woo…
Sunt cel mai amărât acum.
Jeong-woo…
Ajungem imediat acasă.
Taxi!
Am ajuns.
Doamne! De ce e atât de beată?
Nu mai băuse de mult, s-a îmbătat repede.
O să mă omoare.
Pe cine sună?
FIICA MEA, PROFESOARA NAM
Mamă.
Sunt de gardă și nu pot veni acasă.
Pa!
Jeong-woo, am mințit-o pe mama.
O să dorm la tine în noaptea asta.
Nu vă uitați așa la mine!
Unde mergeți?
Noapte bună!
- Putem sta jos puțin? - Sigur.
Hei!
Ești bine?
Să-ți iau ceva să te trezești?
Nu, ar fi o risipă de alcool atunci.
Apropo,
chiar nu vorbeam cu tine când am zis în lift „Dispari!”.
Și nici n-am vrut să mă pup cu asistenta Do.
Știu și eu asta.
Atunci, de ce mi-ai ignorat mesajele?
Vezi tu…
Cred
că atunci când ești cu cineva e ca și cum ai fi beat.
Când bei, n-ai nicio grijă.
Îți place să te simți amețit.
Râzi din orice.
Parcă ai păși pe nori.
Dar, dacă te lași purtat de sentiment și continui să bei așa,
într-un final ajungi un dezastru.
După divorț,
mi-am promis
că n-o să mă mai îndrăgostesc niciodată.
Până la urmă, am de îngrijit un copil.
Într-un final,
o să am doar amintiri dureroase.
Tu m-ai făcut fericită.
Ai avut grijă de mine, m-ai ajutat…
și inima mi-a tresăltat din nou.
Dar, după ce mă las purtată de sentiment și continui să beau,
mă trezesc cu o mahmureală oribilă.
Așa că mi-e puțin frică.
Să nu-l chinui pe Jeong-woo!
Fir-ar să fie!
Nu stau cuminte!
Ce? De ce dorm aici?
Ai ieșit în toiul nopții pentru că simțeai că te sufoci.
Da?
- Jeong-woo! - Da?
Nu ți-o dau pe Ha-neul.
Cum să-ți dau bețiva asta îngrozitoare? Niciodată.
Ce-am făcut?
Pentru prima oară în viață, ieri mi-a fost rușine cu tine.
N-am crezut niciodată că o să simți asta față de ea.
Ți-era rușine doar cu mine.
Ajunge!
Toți ne îmbătăm și devenim insuportabili în viață.
Insuportabilă?
Nu cred că am fost chiar așa.
Mănâncă!
Iubito, trebuie să deschizi capacul.
Jeong-woo, am mințit-o pe mama.
O să dorm la tine în noaptea asta.
Cum poate fi drăguță tot timpul?
Incredibil!
Beton! Arăți bine!
Ce drăguță e!
Ce cauți aici?
Păi… m-a sunat Ha-neul.
Ha-neul?
Era foarte beată când m-a sunat aseară.
A cerut numărul meu de la restaurantul lui Min-ho.
Mi-a zis să-ți cer iertare.
- Și că, altfel, mă omoară. - Poftim?
E mai bine așa.
Am vrut să te sun.
Dar m-am gândit că n-ai vrea și eram prea rușinat.
Nu știam ce să fac.
Dar mă bucur că-ți pot cere iertare așa.
Îmi pare rău.
N-am știut că prietenia noastră e așa superficială.
Dar îmi riscam slujba, așa că n-am știut ce să fac.
O să regret întotdeauna că te-am rănit.
N-o să uit niciodată.
Nu prea e genul tău.
Pot îngenunchea, dacă vrei.
Chiar o să fac asta. O să-mi sacrific genunchii.
Nu fi așa dramatic!
Bine.
Îți accept scuzele.
Eu…
MILYEON RECE - MILMYEON CONDIMENTAT
Poți pleca.
Bine. Ne vedem data viitoare.
- Yeo Jeong-woo la telefon. - Bună ziua!
Echipa de PR de la Spitalul Daehan.
Vă sun legat de discuția noastră de ieri.
V-am cerut un interviu înainte de operație
și v-am întrebat dacă faceți o poză cu pacientul după aceea.
Vă rog să ignorați tot.
Bine.
Dar de ce atât de brusc?
A sunat ieri dra profesoară Nam Ha-neul și a spus
că vă retrageți din operație dacă trebuie să faceți așa ceva.
Aș dori să vă cer iertare.
E-n regulă.
Bine. La revedere!
Oare la asta s-a referit?
Ești bine?
De ce ai băut atât de mult?
Pentru că mi s-a rupt inima de mila ta.
De când suntem împreună, te-am văzut în suferință mai des
decât te-am văzut zâmbind.
Știi ce?
Câteodată, mi te imaginez stând singur pe scaunul acuzatului.
Și mereu plâng.
Ai pierdut atâtea!
Ai primit ură, deși erai nevinovat.
Ți-ai pierdut toți prietenii.
Ți-a fost distrusă viața.
De ce fac atâta zarvă pentru despăgubirile pe care le-ai primit?
Dar, din nou,
ai folosit banii primiți ca să-i ajuți pe cei nevoiași.
Am fost impresionată, dar mi se și rupea inima.
Nu te-ai pus pe primul loc,
și asta m-a înduioșat.
Chiar așa?
Dacă te mai chinuie cineva, o să mă asigur că plătește.
O să mă asigur că oricine te rănește își cere iertare.
Deja i-am sunat.
Deci asta era?
- N-ai plecat încă? - Nu.
Înțeleg.
Atunci, o să plec eu prima.
Stai! Hai să mergem împreună!
Vezi? Data trecută când m-am îmbătat, mi-ai ținut morală.
Dar, uneori, pur și simplu se întâmplă. Nu-i așa?
Așa e.
Apropo, chiar am fost insuportabilă?
Nu chiar așa.
Atunci, cât de rău a fost? Am greșit cu ceva?
Nu, n-ai greșit.
Apropo!
N-ai greșit cu nimic.
Dar te-ai înșelat într-o privință.
Am greșit, așa-i?
Ai zis că m-ai văzut des în suferință de când suntem împreună.
Spune-mi odată!
Dar am zâmbit mult mai des.
M-ai învățat cum să sufăr mai puțin.
Am învățat cum să uit de tristețe.
Când te-am văzut…
plângând pentru durerea mea…
m-a făcut…
să cred în puterea căldurii.
Așa că am vrut să ofer căldura primită
unei persoane care suferea și ea…
așa cum pot.
Ați dormit bine, dle?
Da, sunt în formă. Tu?
Sunt bine, datorită dv.
- Am auzit că ai refuzat interviul. - Da.
N-am vrut să compromit scopul.
Bravo!
Să ne concentrăm pe operație!
Mulțumesc că m-ați înțeles și că mi-ați acceptat propunerea.
Sunt încântat să iau parte la această inițiativă.
Ai dormit bine? Cum te simți?
A dormit bine, pentru că patul a fost moale.
Speră ca operația să meargă bine și vă mulțumește.
O să facem tot ce ne stă în putință, așa că stați liniștită.
Mulțumesc foarte mult.
Ce părere ai că vei conduce operația?
Poftim?
Nu, nu pot face asta.
- Veți fi acolo și dv. - De ce nu?
Ai făcut multe astfel de operații când erai voluntar.
Cine știe?
Poate chiar o să învăț câte ceva de la tine.
Sunt sigur că te simți mai aproape de pacient decât mine.
Sunt sigur că ți-ai făcut temele.
Ce-ar fi s-o conduci tu?
Voi face tot ce pot.
În regulă.
Partea asta e gata.
Cealaltă parte.
Încep anestezia.
Poți să respiri normal.
Administrați 35 mg de Propofol!
Administrez 35 de mg de Propofol.
Porniți gazul anestezic!
Bună ziua, dle!
Bună ziua!
Pot începe operația?
Da, puteți începe.
Vă puteți ocupa de partea donatoare,
iar eu voi pregăti pavilionul urechii.
Bisturiu, vă rog.
- Să începem! - Da, dle.
Deschideți mai mult!
De ce se detașează atât de greu?
Dr. Song! Trebuie să mai știu ceva despre ea?
Nu, avea doar microtie.
N-avea niciun alt sindrom sau complicații.
Fir-ar!
Dumnezeule!
Cred că este pneumotorax.
Volumul curent e scăzut.
- Lăsați-mă pe mine! - Bine.
Pleura e lezată.
Cred că și plămânul. Trebuie tratată acum.
Dr. Nam, suspectăm leziune pulmonară.
Anunțați-mă imediat dacă-i scade saturația!
Rămâneți acolo! Încerc să fiu cât mai rapid.
Da, dle.
Dacă apare vreo problemă, recurg la ventilație pe un plămân.
Pregătiți pentru bronhoscopie!
- Vă rog să vă grăbiți! - Da.
- Contactați și Chirurgia Cardio! - Da.
Puteți ține aici? Vreau să mă uit.
Există o aderență în plămâni și pleură.
De-asta țesutul s-a rupt în loc să se desprindă.
Așa-i?
Ceva stătea în cale.
De ce are o cicatrice dacă nu a avut alte probleme?
Am făcut o verificare completă, dar n-am găsit nimic.
Nici pe radiografie n-a apărut nimic.
Îi scade saturația! Este 94% acum, dar e-n scădere.
Pierde aer din cauza leziunii. Să vină un chirurg cardio!
Forceps, foarfecă Metzenbaum.
Să văd!
Există o aderență în pleură și plămâni.
A suferit de tuberculoză?
Nu avea afecțiuni preexistente.
A TUȘIT MULT ÎN ULTIMII 3 ANI
ANAMNEZĂ ȘI TRATAMENTE
A TUȘIT MULT ÎN ULTIMII 3 ANI
Îmi amintesc că mama ei a zis că a tușit mult la un moment dat.
Dacă cicatricea e de la TBC,
nu apare nici pe radiografie, nici pe tomografie.
Alveolele nu sunt prea afectate.
Coasem zona lezionată, inserăm un tub toracic și vedem cum merge.
- Să începem! - Bine.
- Țin eu. - Bine.
Am încheiat.
Dr. Nam, verific scurgerea de aer. Aplicați ușor manevra Valsalva.
Bine, încep.
Nu există scurgere de aer.
Verific dacă există scurgeri de ventilare.
Volumul curent e stabil.
Mulțumesc. O să închid acum.
Bine. Succes!
- Țineți aici! - Da.
Forceps și decolator Freer.
Operația nu i-a pus viața în pericol
și nici n-a fost deosebit de grea.
Dar acela a fost punctul de cotitură din viața noastră.
JP, vă rog.
Și forceps.
Jeong-woo părea că a depășit tot.
Iar ea părea că și-a regăsit locul.
Privind înapoi,
momentul în care ne-am prăbușit
a fost punctul nostru de cotitură.
Clipa în care a căzut cerul pe noi
a deschis un nou început.
Va trebui să facă a doua operație peste șase luni.
Anunțați-mă dacă apare vreo problemă.
V-ați descurcat bine.
Mulțumesc frumos. Copiii n-o să mă mai necăjească.
Mulțumesc mult.
Mă bucur că te pot ajuta.
Succes la școală!
Am ceva pentru tine.
Ta-ra!
- Ce drăguță! - Foarte drăguță.
În regulă. Trebuie să luăm avionul. Mulțumim pentru tot.
Mulțumim.
Poftim! Țineți!
Mulțumim.
Pa-pa!
Felicitări!
Și ție! Mâncăm ceva bun la cină?
De fapt, trebuie să merg undeva.
FRIGĂRUI DE PUI CA-N COPILĂRIE
Vremea îmbie la frigărui.
Oare să… Hai să mergem!
- Bună seara! - Bună…
Hei, Jeong-woo!
Ce te aduce aici?
Ai venit să ne vezi?
Da. Bine? Am venit să văd cât de rea e mâncarea voastră.
Mersi, Jeong-woo.
Nu credeam că o să mă ierți.
Credeam că n-o să te mai văd și că o să-mi lipsești toată viața!
Ce te-a apucat?
Tu de ce nu saluți și nu-ți ceri iertare?
Cum poți să mănânci frigărui după ce mi-ai făcut?
Să mănânc? Le frig doar.
Jeong-woo.
Îmi pare rău.
Îmi pare…
foarte rău.
Am crezut că n-o să vrei să ne mai vezi niciodată.
Ăsta era planul inițial.
Dar hei…
n-aș avea nimic în viață
dacă aș rupe legătura cu voi.
Jeong-woo, îmi pare sincer rău.
O să dăm înapoi banii în plus obținuți din reclamele tale.
Vindem multe frigărui.
Sincer să fiu,
iubita mea rămăsese însărcinată,
iar cancerul la tiroidă al mamei recidivase.
Eram cu nervii la pământ.
Cred că de-asta am luat-o razna.
Mama ta se simte bine acum?
Da, a doua operație a decurs bine.
Și o să am un băiețel.
Ce ușurare!
Apropo, tu ce-ai pățit? Care-i treaba cu tine și Ha-neul?
- Cum adică? - Ați venit împreună
la restaurantul lui Min-ho, la reuniune.
Apoi m-a sunat recent și mi-a zis să-ți cer iertare.
Sunteți împreună?
Adevărul e că…
Doamne!
Hei, iar vrei să rupă legătura cu tine?
Ai grijă ce vorbești!
N-ar ieși niciodată cu insensibila de Nam Ha-neul.
Hei!
Îmi dați și mie un pahar?
Salut, Chan-yeong!
Salut, Ha-neul!
Apropo, ce cauți aici?
Eu am invitat-o.
Suntem împreună.
- Poftim? - Serios?
Ai greșit cu ceva?
Stai așa! Ce naiba s-a întâmplat?
Erați dușmani de moarte în liceu.
- Cum așa? - Așa a ieșit.
„Așa a ieșit”?
Ce drăguță ești!
Voi!
N-am venit pentru că vă duc dorul.
Am văzut cum l-ați tratat pe Jeong-woo.
Te-am sunat doar să-i ceri iertare,
nu mă bucur că bea cu tine.
Oricum, am venit să vă spun că ar trebui să vă pară rău veșnic
pentru ce i-ați făcut. Da?
- Da. - Da.
Ce spuneai, Chan-yeong?
Că n-ar ieși niciodată cu insensibila de Nam Ha-neul?
Vrei să vezi ce rea pot fi?
Exact! Iar asta din partea cuiva care voia
să-și ceară scuze că a urmărit-o.
- Doamne! - Cum adică?
- Cine a urmărit pe cine? - Chan-yeong.
Uite!
N-a fost nimic serios.
A evocat o amintire, literalmente.
Așa ceva.
„Literalmente”? „Evocat”?
De ce? Ce am greșit?
Mă chinui de trei zile, de ce n-am trecut încă de asta?
Cum se rezolvă?
O iau razna. Nu funcționează nimic.
Gata. Nu merg la facultate!
Uite!
Aici e f(x).
Găsește coeficientul și înlocuiește asta cu el.
Ce gălăgios ești!
Hei, Ha-neul!
Îți place cotletul Pikachu? Pot să-ți iau.
Ce zici de cotlet cu muștar și ketchup
și niște suc alături?
O să fiu sincer, Ha-neul.
Te consider cea mai drăguță fată.
Când ai venit, mi s-a părut că ești o zeiță.
Ești cea mai drăguță elevă eminentă pe care am văzut-o.
Ba nu, ești doar cea mai drăguță.
Ești doar drăguță.
Iar tu ești cel mai prost elev pe care l-am avut vreodată.
Cotlet de porc Pikachu, pe naiba!
Ce ți-a făcut Pikachu?
Lăsați-mă să explic!
Mă ocup eu de Pikachu-ul ăsta. Du-te să înveți!
- Pa! - Mulțumesc.
Dle!
- Treci încoace! - Ne vedem la cantină mai târziu!
N-ai înțeles.
Nu, n-a fost așa.
Mă chinuiam la problema aia de zile întregi.
Așa că am fost impresionat când mi-a rezolvat-o.
Am făcut-o pentru binele meu, nu al tău.
Tot bolboroseai și mă distrăgeai de la învățat. De-asta ți-am rezolvat-o.
Așa e. Nu rezolva niciodată probleme în locul altora.
Cum ai putut să-ți faci iluzii, când o vorbeai de rău tot timpul?
Haide! Știu că ți-am greșit, dar hai să spunem lucrurilor pe nume!
Tu o vorbeai mereu de rău. Noi doar te aprobam.
Ai înnebunit de tot!
Când am făcut eu asta?
Probabil zilnic.
Te enerva că era înnebunită după învățat.
- Așa e. - Nu voiai să fii în preajma ei.
- Îți doreai să se lovească de ușă. - Da.
Ce altceva?
Când a rezolvat ecuația aia…
Mi-e și rușine să zic.
Așa-i că Ha-neul e insuportabilă?
- Da. - Categoric.
Nu sunt eu mai bun la Calcul algebric decât ea?
- Da. - Nu doar la Calcul.
Total de acord.
Calcul algebric scrie pe tine.
Nu e adevărat.
În niciun caz.
Hei!
Doamne!
Ce copilăroși eram pe-atunci!
Da, toți eram imaturi.
Te rog, uită că te-am plăcut!
- Te rog. - Te rog.
Sincer, toți băieții de atunci au plăcut-o cel puțin o dată.
Uk-ryeol de la radioul școlar o plăcea, la fel și Seok-pil de la baschet.
- Era atât de populară? - Ba bine că nu!
Am făcut oare o greșeală?
La ce te referi?
L-am sunat pe Mu-geun
ca să-și ceară iertare cum se cuvine.
Poate m-am băgat prea tare.
Ai făcut bine.
De câte ori apăreau articole noi despre mine,
citeam mereu comentariile,
deși știu că nu trebuia.
Și era un nume de utilizator care îmi lua mereu apărarea.
Era al lui.
Serios?
Atunci m-am gândit:
„Da, ar trebui să încep să iert
și să fiu optimist.”
Și atunci l-ai sunat tu.
Înțeleg.
Dar…
mă tem că am auzit prea multe azi să fiu optimist.
N-am știut că erai atât de populară.
Ei bine… Da, eram. Ocazional, băieții mă invitau în oraș.
Să zicem…
o dată pe trimestru.
Erai populară, nu glumă!
Deci învățatul și munca ți-au stat în calea întâlnirilor?
Mi-au stat în cale?
Ba-da a zis că ai fost singură mereu.
Nu. Ți-am zis că am mai ieșit cu cineva.
Era adevărat?
- Da. - Cu cine?
Un tip din cartier care m-a urmărit timp de trei ani.
- Când? - În primul an de facultate.
M-am simțit adultă când am intrat la facultate,
așa că am încercat să ies la întâlniri, dar…
- Dar? - Ne-am despărțit după cinci ore.
Îmi plăcea mai mult să învăț.
Cu ce a fost el atât de special,
când erai invitată în oraș în fiecare trimestru?
Era răcoare într-o seară.
Iar el mi-a dat geaca lui.
- Atât? - Da.
- Nimic altceva? - Nu.
- Ha-neul! - Da?
Eu pot face asta mult mai bine.
- Mă și dezbrac mai bine. - Cum adică?
Vorbesc serios.
- Deci să-mi dau asta jos? - Nu.
- O dau jos? Ha-neul! - Pune-o la loc!
Nu e frumos să ai o relație?
Uneori, ești copilăros.
Alteori, te afectează cele mai mărunte lucruri.
Dar n-ai vrea să fii afectat. Nu, Hong-ran?
Nu vrei să fii rănit din nou.
Dar eu nu te voi răni.
AVEȚI UN MESAJ NOU
FIICA
Tată, ajung acasă imediat. Comandă-mi niște malatang!
DNA HONG-RAN
Te voi face doar fericită.
E prea siropos?
Tată, comandă tteokbokki mai degrabă.
„Hong-ran,
eu sunt diferit
de fostul tău soț.”
Picant, cu brânză deasupra.
Nu pot renunța la tine așa.
- Haide! - Și niște țăiței!
Chiar te plac, Hong-ran.
Te rog, acceptă-mă!
FIICA
Stai!
Șterge!
Fir-ar să fie!
Ce-am… Cum…
Eun-jeong, știi…
Stai să-ți explic!
Hai să comandăm tteokbokki!
Voiai picant, cu brânză și morcovi?
- Sau cu vinete… - Tată.
Da?
Placi pe cineva?
Da.
Această Hong-ran mi-a dat prăjiturelele?
De unde știi?
Știu că nu ești destul de modern să cumperi așa ceva.
Ea te-a ajutat să-mi iei lenjerie și ți-a sugerat
să-mi crești alocația?
Da.
Tată.
Cel mai bine e să inviți persoana în oraș personal.
Poftim?
Pune-ți cele mai bune haine și dă-te cu cel mai bun parfum!
Nu te duce cu mâna goală.
Păi… ce-ar trebui să-i duc?
Cumpără-i niște flori!
Nu lua o floare mare. Ceva mic.
Fii nonșalant.
Bine. Nonșalant?
Grăbește-te! Ai luat o decizie.
Bine.
Stai să mă îmbrac. Bine?
Hong-ran, ne putem vedea un minut?
Atât de târziu? De ce?
Vreau să-ți spun ceva acum.
Despre ce e vorba?
O să afli personal.
Hong-ran!
Vai, scuză-mă.
Ai zis că o să aflu personal, dar…
Ce voiai să-mi spui?
Păi…
Hai să bem ceva fără grija mahmurelii!
- Să trăim clipa! - Poftim?
Ții la băutură, ce te oprește?
Îți iau ceva contra mahmurelii.
Te plac.
Îmi place chipul tău drăguț, cum te îngrijești de fiul tău
și felul tău nonșalant de a vorbi.
Te plac tot mai mult cu fiecare zi.
Și voi continua să te plac tot mai mult.
Dă-mi-le odată!
Mulțumesc.
- Poftim! - Mersi.
O să fiu sincer.
Am devenit puțin neliniștit după ce am aflat cât de populară erai.
De ce?
Tu aveai milioane de abonați pe NeoTube și primeai o tonă de mesaje.
Doar fiindcă eram un chirurg plastic care dădea sfaturi bune
și se purta prietenos cu utilizatorii.
Dar tu ai câștigat inima băieților doar datorită aspectului fizic.
Asta e ceva…
Nu merge așa. Acoperă-ți fața de acum!
Fii serios!
Da. Nu te muți?
- Să mă mut? - Da.
E mic și inconfortabil aici. Acum ai bani să te muți.
Doamne! Dar nu vreau.
Ești foarte ocupată în ultima vreme,
deci te pot vedea des doar dacă sunt aici.
Așa crezi?
Și… m-am atașat de mama ta,
de unchiul și de Ba-da.
Sunt mai apropiat decât de ai mei.
Vreau să locuiesc în continuare cu ei.
În cazul ăsta,
vrei să intri în familia mea?
Poftim?
Intră în familia mea!
Nu!
Dumnezeule!
- Unde e un leucoplast? - În sertar.
Propo…
Nu!
Ce-i cu astea?
Sunt pentru tine.
Toate?
De ce ai cumpărat așa multe?
N-am știut care-ți place, așa că le-am luat pe rând.
Dar n-am știut cum să ți le dau.
De-asta n-am putut să ți le ofer până acum.
Ești incredibil.
Hai să punem o alifie întâi!
Seamănă cu un inel.
Ai dreptate.
Eu am doar un inel din leucoplast,
când tu mi-ai pregătit atâtea!
Îmi place mult mai mult.
M-ai îmbrățișat ca acest leucoplast
oricând mă chinuiam sau sufeream.
A fost cea mai înduioșătoare cerere în căsătorie.
Cerere în căsătorie?
M-ai invitat în familia ta.
Mă refeream să fim la fel de apropiați ca membrii unei familii.
Hei!
Stai așa!
Mi-a tresăltat inima când am auzit asta.
Nu-mi vine să cred că m-ai păcălit! Doamne!
Deci doar despre asta era?
Înțeleg. Bine. Așa deci.
Stai!
Uite, mă refeream că…
Ce faci?
Ce drăguță ești!
Ce-i asta? E exagerată. Doamne!
Dar așa sunt sentimentele mele. Se revarsă și sclipesc.
Incredibil.
Fii familia mea!
Ca iubită, ca prietenă
și chiar ca soție.
Vreau să fii
toate astea.
DNA KONG WOL-SEON
Zi-i că ești de gardă în noaptea asta!
Poftim?
DOCTOR SLUMP
Crezi că am fost respins?
- Bagă! - Ești un burlac.
Șeful vrea să mă duc în străinătate șase luni.
Mă simt prost să te las aici.
Ți-am zis că nu vreau să-ți stau în cale.
Jeong-woo.
Glumești? Cum să aștept șase luni?
Te rog, nu pleca!
Ce mândru sunt că ești o femeie modernă!
Nu mă părăsi!
DEBUT ÎN SUA - BRAVO
Pot fi fericită azi…
- Sper să ne înțelegem mereu. - Bine.
…și, brusc, tristă mâine.
Să mergem!
Dar e-n regulă.
Vă voi accepta oferta.
Dacă există tristețe, va fi mereu și fericire.
Iar asta e îndeajuns.
Subtitrarea: Iulia Rolle