‫שירתי במשטרת בוסטון 38 שנים.‬
‫למדתי הרבה לקחים.‬
‫אבל הדבר הכי חשוב היה...‬
‫אם אנשים רוצים לפגוע באנשים,‬ ‫הם ימצאו דרכים לעשות את זה.‬
‫אנו עושים כמיטב יכולתנו‬ ‫למנוע טרגדיות כאלה, אבל...‬
‫יש צד נוסף לאנשים שאף אחד לא רואה אף פעם.‬
‫- מסע ציד -‬
‫- הפיגוע במרתון בוסטון -‬
‫- פרק ראשון:‬ ‫כובע לבן, כובע שחור -‬
‫רצתי 59 מרתונים.‬
‫ובוסטון הוא המרתון הכי טוב בעולם.‬
‫- בילי אוונס‬ ‫רפ"ק, משטרת בוסטון -‬
‫זה כמו טקס האביב. בסביבות חג הפסחא.‬
‫העיר מתעוררת לחיים. הפרחים פורחים.‬
‫כולם מצפים ליום הפטריוטים.‬
‫זה חג מקומי בבוסטון.‬
‫כולם יוצאים וצופים במרתון.‬
‫זה יום גדול בעיר. זה יום מיוחד.‬
‫מסצ'וסטס היא אחד המקומות היחידים‬ ‫שחוגגים את יום הפטריוטים.‬
‫- קרן מקווטרס‬ ‫צופה -‬
‫זה מדהים כי יש פה הרבה היסטוריה.‬
‫תענוג גדול לחזור לעיר‬
‫שבה המבטא שלי נחשב נורמלי.‬
‫האנשים בבוסטון הם מבוסטון.‬ ‫יש הרבה גאווה בבוסטון.‬
‫בעיניי, אין אנשים טובים יותר בעולם‬ ‫מאשר תושבי העיר בוסטון.‬
‫עשינו את זה!‬ ‫-לכו תזדיינו!‬
‫הם יכולים להיות ממש מגעילים‬ ‫כשמדובר בספורט שלהם.‬
‫קדימה, ברוינס!‬
‫אבל המרתון הוא עניין גדול בבוסטון.‬
‫זה המרתון הוותיק ביותר באמריקה,‬
‫והבכיר מכולם.‬
‫זה יום חגיגי מאוד.‬ ‫אנשים עושים מזה עניין גדול.‬
‫הם סוגרים את הרכבות, את האוטובוסים.‬ ‫הרחובות מלאים באנשים.‬
‫הייתי הולכת למרתון כל שנה,‬
‫ואותה קבוצת חברים הייתה הולכת‬
‫לצפות בחבר שלי קווין רץ.‬
‫- קווין מקווטרס‬ ‫רץ -‬
‫בכנות, מעולם לא חשבתי שארוץ מרתון.‬
‫לא רצתי עד גיל 42.‬
‫אבל זה נהדר. זה כמו מסיבה.‬
‫כולם תומכים ומעודדים את כולם.‬
‫כולנו שווים באותו יום.‬
‫- בוסטון -‬
‫קו הזינוק נמצא בהופקינטון‬ ‫והוא במרחק 42.2 ק"מ.‬
‫ואז מסיימים בעיר.‬
‫מגיעים לשם,‬ ‫וכולם ידידותיים ומאחלים לך בהצלחה.‬
‫אנשים פשוט כל כך נחמדים.‬
‫העיירה הופקינטון מוכנה לחלוטין.‬
‫המוטו שלהם הוא "הכול מתחיל כאן",‬ ‫ואפשר להרגיש זאת באוויר.‬
‫להיכנס למרתון בוסטון זה הישג לא קטן.‬
‫אי אפשר סתם להירשם. צריך לעמוד בדרישות,‬
‫והגעת לפסגת חייך אם אתה רץ בבוסטון.‬
‫מרכז בוסטון, נהר הצ'רלס.‬
‫הכול חלק מחגיגת יום פטריוטים ענקית.‬
‫- 15 באפריל, 2013 -‬
‫באותו יום, הצלחתי לצאת לדרך עם הגל הראשון.‬
‫- מרתון בוסטון 2013 -‬
‫ומרתון בוסטון כבר החל עבור חלק מהאנשים.‬
‫מרתון בוסטון במלוא הדרו יוצא לדרך עכשיו,‬ ‫אבל לפעמים...‬
‫זה היה כמו כל מרתון אחר. כולם היו שמחים.‬
‫לא יכול היה להיות יום מושלם יותר.‬
‫רק מתאמנת עם אבא שלי!‬ ‫הוא רץ איתי קצת.‬
‫תגיד היי, אבא.‬ ‫-היי.‬
‫חברתי, קריסטל, ואני התחלנו מאוחר‬
‫כי חגגנו קצת יותר מדי בלילה שלפני‬ ‫וקמנו מאוחר.‬
‫ותראו את זה.‬
‫מרתון בוסטון עובר ממש ליד פנווי פארק,‬
‫שבקרוב יתרוקן‬ ‫כשהרד סוקס והרייס יסיימו לשחק‬
‫ואלפי אנשים נוספים יצאו לרחובות.‬
‫אומרים שחצי מיליון אנשים צופים‬ ‫במרתון בוסטון‬
‫ברחובות כאן בניו אינגלנד.‬
‫קריסטל לא הלכה מעולם למרתון בוסטון‬
‫כי היא תמיד הלכה לרד סוקס.‬
‫עכשיו בדרך לשדה השמאלי.‬ ‫הכדור הזה מגיע מהקיר.‬
‫פדרויה רץ סביב הבסיסים בדרך הביתה.‬
‫הזריקה לא תספיק להגיע. ניצחון לרד סוקס!‬ ‫ווק אוף ביום הפטריוטים.‬
‫באותו יום, קריסטל ואני הלכנו ברחוב צדדי,‬
‫והיינו במקום הכי מושלם, קו הסיום.‬
‫אתה מביט ברחוב בוילסטון שמלא באנשים.‬
‫דגלים של כל האומות.‬
‫צילמתי תמונה של הדגלים בקו הסיום‬
‫ופרסמתי אותה בפייסבוק.‬
‫- שיגעון במרתון -‬
‫הסתמסנו עם כל החברים שלנו,‬ ‫והם כל הזמן אמרו, "בואו לפגוש אותנו!"‬
‫אבל פשוט אמרנו שנישאר פה‬
‫כי נראה לי שנוכל‬ ‫לצלם תמונה ממש טובה של קווין‬
‫חוצה את קו הסיום. אז נשארנו שם בסוף.‬
‫ואני תמיד זוכר‬ ‫שפניתי את הפנייה הזו שמאלה לרח' בוילסטון‬
‫וראיתי את קו הסיום במרחק חמישה רחובות.‬
‫ולא משנה כמה כואב לך, הקהל הזה מעודד אותך.‬
‫העובדה שהמשפחה שלי שם, שהמשטרה שלי שם.‬
‫זה עושה צמרמורת.‬
‫סיימתי אותו בשלוש שעות ו-35 דקות,‬ ‫תוצאה שמבחינתי,‬
‫משמחת אותי מאוד.‬
‫בשלב הזה, עליתי לאוטו שלי‬ ‫ונסעתי הביתה לדרום בוסטון.‬
‫- חמש שעות לתוך המרוץ‬ ‫14:49 -‬
‫באותו יום, התחיל להיווצר עומס מסוים.‬
‫עוד רצים התחילו להגיע.‬
‫התחלנו לעודד אנשים, "יופי לך. עשית את זה!"‬
‫- ג'אנל חימנז‬ ‫חובשת -‬
‫אני פשוט אוהבת את האווירה.‬ ‫אני אוהבת את העידוד.‬
‫זה כמו מסיבת רחוב גדולה.‬
‫עמדנו שם וחיכינו לקווין,‬
‫וחברים שעקבו אחריו שלחו לי הודעה ואמרו‬
‫שלקווין הייתה התכווצות שרירים‬ ‫איפשהו בקיימברידג',‬
‫והוא יאחר קצת בהגעה לקו הסיום.‬
‫ואמרנו, "יש לנו מקום נהדר.‬ ‫עדיף שנישאר פה".‬
‫אלוהים.‬
‫המצב דפוק פה.‬
‫08:33. משהו התפוצץ הרגע בקו הסיום.‬
‫יו.סי.סי, שמעתי נכון?‬
‫כן, אני מאשר את זה.‬
‫שני מטענים הופעלו עכשיו בבוילסטון ובאקסטר.‬
‫- שעת האפס‬ ‫יום שני -‬
‫- השעה ה-1‬ ‫יום שני -‬
‫ונסה!‬ ‫-מה לעזאזל?‬
‫לא!‬ ‫-מה לעזאזל?‬
‫אני זוכרת שהתעוררתי על המדרכה.‬
‫היה ריח נורא.‬
‫האוזניים שלי צלצלו כל כך שלא ממש שמעתי.‬
‫בשלב הזה זה היה פשוט כאוס.‬
‫הסתכלתי סביבי, ו...‬
‫הזעקות היו של אימה.‬
‫בסדר?‬
‫רק תזיז את זה מפה.‬
‫בשלב מסוים, הייתה אישה,‬ ‫הסתכלתי על הרגל שלה וחשבתי,‬
‫"ואו, זה נראה ממש רע."‬
‫והייתי צריכה לעצור את הדימום איכשהו,‬
‫והייתה לי רק חגורה.‬
‫אז הורדתי חגורה‬ ‫ואני זוכרת שכרכתי אותה סביב רגליה‬
‫כדי לעצור את הדימום.‬
‫היו דיבורים בקשר‬
‫שאולי תהיה פצצה שלישית.‬
‫הדרך חסומה עקב מטענים משניים!‬
‫התקשרתי לחבר שלי בזמנו.‬ ‫אמרתי לו שאני אוהבת אותו.‬
‫סליחה.‬
‫ואמרתי לו לומר לאימא שלי שאני אוהבת אותה.‬
‫ואז...‬
‫הקו פשוט מת.‬
‫ראיתי דם בכל מקום,‬
‫והרגל שלי פנתה הצידה, שבורה.‬
‫אבל הייתי ליד קריסטל והחזקתי לה את היד.‬
‫היא נראתה כמו בובת סמרטוטים.‬
‫ברגע הזה כל המציאות של מה שקרה באמת שקעה.‬
‫זה היה נורא.‬
‫בסדר, באשר לפיצוצים, אל תדאג, טוב?‬
‫זה היה ממש רועש.‬
‫אני זוכרת צוות שלם של אנשים שבא לקחת אותי‬
‫ושאל אותי מה שמי, ולא יכולתי לומר להם.‬
‫כשהכניסו אותי לאמבולנס,‬
‫אישה אחת רצה אליי ואמרה,‬ ‫"גברתי, הנה הטלפון שלך".‬
‫ולקחתי את הטלפון והכנסתי אותו לכיס,‬
‫אבל זה לא היה הטלפון שלי.‬
‫זה היה הטלפון של קריסטל,‬ ‫ומשם אני לא זוכרת שום דבר אחר.‬
‫- 25 דקות אחרי הפיצוצים -‬
‫- מבזק חדשות -‬
‫זהו מבזק חדשות שקורות עכשיו בבוסטון.‬
‫אנחנו מבינים‬ ‫שהיו לפחות שני פיצוצים ליד קו הסיום‬
‫של מרתון בוסטון.‬
‫אנחנו מראים לכם צילומים חיים ממסוק עכשיו.‬
‫נראה שיש לנו טרגדיה גדולה‬
‫פה בבוסטון, מסצ'וסטס, אחר הצהריים.‬
‫אנחנו לא יודעים מה התפוצץ.‬ ‫אנחנו לא יודעים אם הייתה תאונה.‬
‫אם מישהו הפעיל משהו.‬
‫כשהסתכלתי סביבי, זה היה כאוס.‬
‫ומישהו מזכיר ש...‬
‫היה שם מישהו ש...‬
‫הלך לעולמו.‬
‫בשלב הזה, ניסינו‬ ‫להביא את החולים הכי קשים לבית חולים.‬
‫עצרו אותי ליד קו הסיום.‬
‫והיו שוטרים שאמרו שהמרוץ מבוטל.‬
‫המרוץ הסתיים. נגמר. המרתון הסתיים.‬
‫הם אמרו שהייתה פצצה או משהו.‬
‫זה מה שאני, אתה יודע...‬ ‫אבל אף אחד לא ידע כלום.‬
‫רוצו!‬
‫כולם מנסים לצאת מהעיר.‬
‫המשכתי להתקשר לקארן,‬ ‫אבל כל הטלפונים נדפקו.‬
‫אז ידעתי שזאת בעיה. בעיה גדולה.‬
‫קדימה! כולם לכאן.‬ ‫חברים, הגיע הזמן לסיים. קדימה!‬
‫לאן אנחנו אמורים ללכת?‬
‫אחרי המרתון, חזרתי לדרום בוסטון,‬
‫ואחד מהסמלים שלי הגיע בריצה ואמר,‬
‫"אומרים לי‬ ‫ששתי פצצות התפוצצו עכשיו בקו הסיום."‬
‫אני אומר, "מה? זה לא...‬ ‫אין מצב. הרגע הייתי שם".‬
‫קפצתי לרכב והפעלתי את הסירנות.‬
‫וכשעברתי מעל גשר רחוב ארבע,‬
‫יכולתי לראות אנשים בוכים.‬
‫ידעתי שזה יהיה נורא.‬
‫כשהגעתי לזירה,‬
‫נפגשתי עם המפכ"ל דייויס‬ ‫שבדיוק חזר לזירה גם.‬
‫- אד דייויס -‬
‫- מפכ"ל משטרת בוסטון -‬
‫יצאתי מהמכונית,‬ ‫וברגע שהרגל שלי נגעה בקרקע,‬
‫הרגשתי רסיסים מתחת לרגליים.‬
‫ואז ראיתי את הנזק מעבר לרחוב.‬
‫כמות הדם וחלקי הגוף על הקרקע‬
‫הייתה משהו שמעולם לא ראיתי.‬
‫קדימה! קדימה! עד למעלה.‬
‫לראות את ההרס,‬
‫לראות את גופות הצעירים שוכבות ברחוב,‬
‫זה משהו שלעולם לא יצא לי מהראש עד היום.‬
‫ברגע הזה די הבנתי‬
‫שאולי מדובר במתקפת טרור,‬ ‫ולמען האמת, זה קצת יותר מדי.‬
‫אף אחד לא ידע מה לחשוב.‬
‫כל כך הרבה דברים עוברים לך בראש ו...‬
‫איפה אתה בכלל מתחיל?‬
‫- פיליפ מרטין‬ ‫כתב חוקר -‬
‫אני כתב כבר יותר משלושה עשורים.‬
‫כשיש לך מצב כזה,‬ ‫חסר תקדים בהיסטוריה של בוסטון,‬
‫אתה מנסה למצוא תשובות כעיתונאי,‬
‫כעיתונאי חוקר, לקהל שלך.‬
‫מיהרתי לזירה כשהם עוד הציבו סרט צהוב.‬
‫והייתה הנחה שאולי זה משהו גדול הרבה יותר‬
‫ממה שקרה עכשיו.‬
‫זה היה מצב שהטיל אימה על כולם.‬
‫אנחנו לא יודעים מהי סיבת הפיצוץ כרגע.‬
‫כולם מנסים להבין מה בדיוק קרה.‬
‫היינו במסעדה. היה בום עצום פעמיים.‬
‫אחד רך יותר ואחד ממש חזק, וזה ממש נורא.‬
‫זה נשמע כמו פיצוץ תותח,‬
‫אבל זה הרגיש כל כך חזק שכמעט עף לי הכובע.‬
‫אני לא בטוח בדיוק מה הם אומרים,‬ ‫אם הייתה תאונה או לא.‬
‫אף אחד לא יודע מה קרה,‬
‫והמשטרה התמודדה עם הרבה בלבול.‬
‫הוא לא...‬ ‫-הוא רץ?‬
‫כן. הוא לא מדבר אנגלית,‬ ‫ואנחנו לא מוצאים אותו בשום מקום.‬
‫השוטר ניגש אליי ואמר,‬
‫לכי מכאן, אנחנו לא יודעים מה עוד יקרה.‬
‫אנחנו מתחילים‬ ‫לקבל גל דיווחים על פצצות בכל רחבי העיר.‬
‫ואז הייתה שריפה חשודה‬ ‫שהתרחשה בספריית קנדי.‬
‫זה קרה כל כך מהר אחרי שני הפיצוצים האלה.‬
‫יכול להיות שזה קשור?‬
‫שניים כבר התפוצצו לנו.‬
‫כולם חשבו שהדברים האלה מגיעים בשלשות.‬
‫הפחד הכי גרוע שלנו הוא מהמתקפה השנייה.‬
‫אנחנו בעולם חדש עבורנו,‬ ‫וידעתי שאני זקוק לכל העזרה שאוכל לקבל.‬
‫אז מיד יצרתי קשר עם ריק דה-לורייה‬
‫- ריק דה-לורייה -‬
‫- הסוכן האחראי‬ ‫FBI -‬
‫כמה מעמיתיי תיארו אותי‬
‫כמי שמאבחן דברים.‬
‫אני מאבחן דברים לפרטי פרטים.‬
‫ואני מנסה להבין‬ ‫מה דרוש כדי לקבל את הפתרון הטוב ביותר.‬
‫- השעה ה-1‬ ‫יום שני -‬
‫- השעה ה-2‬ ‫יום שני -‬
‫כשהגעתי לבוסטון,‬
‫העדיפות הראשונה הייתה לוודא‬ ‫שאין שם פצצות משניות.‬
‫אבל לא נוכל לעשות זאת‬ ‫עד שנאבטח את הזירה.‬
‫היה עלינו לסגור חצי ק"מ ברחוב בוילסטון,‬
‫ואז רחוב אחד מצפון ומדרום לרחוב בוילסטון.‬
‫זו הייתה זירה נוראה. ראית טבח בכל מקום.‬
‫היה עדיין דם של הקרבנות על המדרכה.‬
‫כשהסתכלתי על זירת הפשע,‬ ‫הבנתי שיש תיקים בכל מקום.‬
‫כל אחד מהם יכול היה להיות פצצה.‬
‫המשימה שלנו בשלב הזה הייתה‬ ‫לשלוח את החבלנים שלנו לשם‬
‫ולחפש מטענים משניים.‬
‫היו לנו כלבים שמריחים פצצות.‬ ‫אנחנו עוברים על תרמילים, על חלונות ראווה.‬
‫עדיין סרקנו את הסצנה.‬
‫יחידת החבלה מתחילה לאבטח את זירת הפשע‬
‫כדי ששאר האנליסטים יוכלו להגיע בבטחה לשטח.‬
‫ברגע שקבענו‬
‫שאין מטענים משניים באתר הפיגוע,‬
‫קראנו לפרקליטת המדינה, כרמן אורטיז.‬
‫- כרמן אורטיז‬ ‫פרקליטת מדינה -‬
‫בסופו של דבר היא תהיה זו‬ ‫שתעמיד לדין את המחבלים.‬
‫- השעה ה-2‬ ‫יום שני -‬
‫- השעה ה-3‬ ‫יום שני -‬
‫כשהסתכלתי על ההרס,‬
‫פשוט עמדתי שם עם זיעה קרה.‬
‫בהחלט היה נראה שזו פעולת טרור.‬
‫יכולנו לראות את רסיסי המתכת,‬ ‫את הכדוריות, את הדם.‬
‫ידענו שזה סוג של מטען שהתפוצץ.‬
‫שלחנו שוטרי מדינה לנמל התעופה לוגן‬ ‫כדי לתפוס אנשים‬
‫שאולי צילמו משהו במצלמות שלהם.‬
‫בשלב הזה הקמנו את מסוף הפלקון השחור‬
‫כמיקום לעיבוד ראיות.‬
‫- פלקון שחור‬ ‫טרמינל -‬
‫המיקום הזה היה חשוב מאוד,‬ ‫כיוון שהוא היה מקום מאובטח ונוח‬
‫לאסוף את הראיות האלה, לעבד אותן,‬
‫ולהטיס אותן לקוונטיקו, וירג'יניה.‬
‫היו כל כך הרבה ראיות.‬
‫זה קנה מידה אחר לגמרי ממה שראיתי בעבר.‬
‫זה היה האירוע הכי גדול שקרה בעיר הזאת,‬
‫ולא היה לנו מושג מי אחראי.‬
‫אז התחלנו לשלוח חוקרים לתחקר את הפצועים.‬
‫יש לי רסיסים בחלק האחורי של הרגל,‬ ‫בידיים, כמובן,‬
‫ויש לי כוויות בעור, אבל אני מרגיש בר מזל.‬
‫חלק מהפצועים טופלו‬ ‫באמצעות קטיעת איברים בזירה.‬
‫הרגליים שלהם התפוצצו.‬
‫ואז קיבלנו דיווח על אדם חשוד‬
‫שמלווה לחדר המיון.‬
‫הבחור הזה, שהיה אזרח סעודי, יצא מהעשן.‬
‫כולו חתוך ובבגדים מרופטים.‬
‫וכשהמשטרה מתחילה לצעוד לעברו‬
‫הוא רואה את המשטרה מגיעה,‬ ‫יש לו טלפון נייד ביד,‬
‫והוא זורק את הטלפון על הרצפה ומרסק אותו.‬
‫טלפון יכול להוות נפץ.‬
‫יש אדם שנעצר.‬
‫הוא אזרח סעודי שהיה קרוב לזירת הפיצוץ.‬
‫חשבתי, "זה אחד מהבחורים שלנו?"‬
‫- השעה ה-4‬ ‫שני -‬
‫- השעה ה-5‬ ‫יום שני -‬
‫אחד הדברים הראשונים‬ ‫ששמענו היה שאזרח סעודי נחשב לחשוד.‬
‫הייתה הנחה שאולי זה קשור לאל-קאעידה.‬
‫במשך יותר מעשור,‬
‫המדינה הזאת הייתה במתח,‬ ‫בכוננות להתקפה הבאה.‬
‫ובכן, היום היא הגיעה.‬
‫- בית חולים -‬
‫הוא נפצע,‬ ‫והמשטרה חקרה את האזרח הסעודי בבית החולים.‬
‫- משטרת בוסטון -‬
‫דיברנו איתו,‬
‫וביקשנו מאנשי הימ"מ והבלשים ללכת לבית שלו.‬
‫מצאנו דברים חשודים בבית,‬
‫כמה מסמכים רשמיים, דרכונים,‬ ‫דברים כאלה, שהיו בעייתיים.‬
‫בהתחשב בחומרת המצב,‬ ‫אתה רוצה לעשות את זה בדרך חוקית,‬
‫כדי שאם הראיות יובילו‬
‫לאדם שלדעתך ביצע את הפשע הזה,‬
‫תוכל להשתמש בראיות האלה בבית המשפט.‬
‫הרשויות ערכו חיפוש בדירה של סטודנט זר‬
‫שנפצע בפיצוץ ונראה בורח,‬
‫אבל הם לא מצאו דבר, והוא לא נחשב לחשוד.‬
‫מתברר שהוא פשוט היה קרבן.‬ ‫לא היה לו שום קשר לזה.‬
‫הוא במקרה היה סעודי שהיה ליד קו הסיום,‬
‫וחי בעידן של איסלאמופוביה.‬
‫ולא היה ספק שיש מידה מסוימת של דעה קדומה‬
‫לגבי האחראי האפשרי.‬
‫אחרי היום הראשון לא היו חשודים.‬
‫היו לנו כמה קצוות חוט, אבל שום דבר מוחשי.‬ ‫ורצינו לקיים מסיבת עיתונאים‬
‫כדי לספר לציבור האמריקאי‬ ‫מה ידענו על הפיגועים.‬
‫אמרתי למושל שזו יכולה להיות מתקפת טרור,‬
‫אז ה-FBI ישמח להוביל את החקירה.‬
‫למען האמת, הייתי כזה, "כן, כולה שלך".‬
‫- דבאל פטריק‬ ‫מושל מסצ'וסטס -‬
‫אבל המושל ביקש ממני‬ ‫לנהל את מסיבת העיתונאים, ואני כזה, "אני?"‬
‫והייתי צריך להבין, לא?‬
‫פוליטיקאים לא אוהבים לספר חדשות רעות,‬ ‫ואני איש החדשות הרעות.‬
‫הרשו לי להעביר את רשות הדיבור לאד דייויס‬ ‫מפכ"ל המשטרה כאן בבוסטון.‬
‫תודה, המושל.‬
‫ב-14:50 אירעו פיצוצים סימולטניים‬
‫לאורך מסלול מרתון בוסטון ליד קו הסיום.‬
‫אנשים צריכים להיות רגועים,‬ ‫אבל הם צריכים להבין‬
‫שזה אירוע פעיל, והם צריכים להבין‬
‫שאנחנו צריכים את כל המידע‬ ‫שנוכל לקבל לרשותנו.‬
‫אמרתי לציבור,‬ ‫"אם יש לכם תמונות, תעבירו לנו".‬
‫אם מישהו ראה משהו בתקרית הזאת,‬
‫הם צריכים להתקשר אלינו לקו החם.‬
‫הרבה פעמים במקרים כאלה,‬ ‫מישהו רואה מה קורה ומבין,‬
‫"אלוהים, הוא אמר לי‬
‫"שהוא יעשה משהו כזה.‬ ‫אני צריך להתקשר למשטרה."‬
‫אתה מתאר את זה כרגע כפיגוע טרור?‬
‫המושל פטריק אמר שזה היה פיגוע.‬ ‫הייתי אומר שזה פיגוע טרור?‬
‫אנחנו לא בטוחים בזה כרגע,‬
‫אבל את יכולה להגיע למסקנות שלך‬ ‫בהתבסס על מה שקרה.‬
‫כאזרח וככתב, נראה שהיה מדובר בפעולת טרור.‬
‫יש שמבקרים את ה-FBI על כך‬ ‫שלא קרא לזה פיגוע טרור מיד,‬
‫אבל היה עלינו לאסוף ראיות קודם.‬
‫- השעה ה-5‬ ‫יום שני -‬
‫- השעה ה-6‬ ‫יום שני -‬
‫בלילה ההוא יצאתי לחפש את קארן.‬
‫לא ידעתי מה קורה‬
‫והבת שלי אומרת,‬
‫"אפשר לשים אותך בפייסבוק עם הדגלים?"‬
‫- הלוואי שהיא בטוחה. -‬
‫- מקווה שאת בטוחה ואשמע ממך בקרוב‬ ‫-עוד לא שמעתי ממנה... -‬
‫והחבר של קריסטל, ג'ו, צלצל אליי.‬
‫ג'ו בא, אוסף אותי.‬
‫הוא מראה לי תמונה של קארן וקריסטל‬ ‫שוכבות על הקרקע.‬
‫איכשהו היא כבר הייתה באינטרנט.‬
‫ראיתי את הפנים שלהן. הם נראו חסרי חיים.‬
‫מיד נסענו לבית החולים מסצ'וסטס.‬
‫הגענו לשם ואמרו לי שקריסטל שם.‬
‫הם ניתחו את הרגל שלה. הרגל שלה במצב רע.‬
‫הם ינסו להציל אותה.‬
‫אבל הם אמרו לי שקארן לא שם.‬
‫ואין להם תשובות.‬ ‫הם לא יודעים כלום. שום דבר.‬
‫הם אמרו,‬
‫"איננו יודעים מה לומר לך."‬
‫והם פשוט ממשיכים.‬
‫זה לא היה הגיוני.‬
‫והם אמרו,‬
‫"אתם צריכים ללכת לכל בתי החולים."‬
‫אז אנחנו מתחילים ללכת.‬
‫אין נפש חיה. מעולם לא ראיתי דבר כזה.‬
‫אין נפש חיה בבוסטון.‬
‫חיפשנו בכל מקום. התקשרנו לכל בתי החולים.‬
‫לאף אחד לא היו תשובות עבורנו.‬ ‫פשוט לא מצאנו את קארן בשום מקום.‬
‫בראש שלי, חשבתי שקארן מתה. בלי שום ספק.‬
‫ואז פתאום הטלפון שלי מצלצל.‬
‫אמרו לי שקארן בחדר ניתוח.‬
‫לא האמנתי.‬ ‫הייתי חייב לראות את זה בעיניים שלי.‬
‫וחזרתי לבית החולים.‬
‫וראיתי את קארן.‬
‫כשהתעוררתי לראשונה,‬ ‫הפרצוף הראשון שראיתי היה של קווין.‬
‫שמחתי. החזקתי את היד שלה, לחצתי חזק.‬
‫היא לא ידעה מה קורה‬
‫ואני רק אמרתי, "הכול יהיה בסדר.‬
‫"אל תדאגי. אני אוהב אותך.‬
‫"אני אוהב אותך, והכול יהיה בסדר."‬
‫זה היה נס.‬
‫- השעה ה-10‬ ‫יום שני -‬
‫- השעה ה-11‬ ‫יום שלישי -‬
‫בלילה הראשון‬
‫ידענו שקצה החוט הטוב ביותר שלנו‬ ‫יהיה וידאו מהזירה.‬
‫היה לנו אירוע ספורט גדול.‬ ‫היה לנו סיקור בתקשורת הארצית.‬
‫היו לנו אנשים עם טלפונים ניידים‬ ‫ומצלמות וידאו בכל מקום.‬
‫פה נכנס קווין סווינדון.‬
‫- קווין סווינדון -‬
‫- אגף הסייבר‬ ‫FBI -‬
‫קווין סווינדון היה מפקד יחידת הסייבר‬
‫במשרד ה-FBI בבוסטון.‬
‫תפקידי היה מז"פ ממוחשב ומז"פ דיגיטלי.‬
‫מיד ידענו שמדיה דיגיטלית תהיה‬
‫גורם משמעותי בחקירה הזאת.‬
‫הטלפונים לא צלצלו,‬ ‫אבל המייל היה עמוס מאוד.‬
‫עד כדי כך שהייתה סכנה שיתמלא.‬
‫עשרות אלפי מיילים.‬
‫מה שלא לקחתי בחשבון‬ ‫היא כמות הראיות הדיגיטליות העצומה שהגיעה.‬
‫הם מקבלים אלפי תמונות,‬ ‫סרטונים מאייפונים.‬
‫נראה שסיימתי תוך 3:38 וקצת.‬
‫יותר מ-125 טלפונים ניידים‬ ‫נאספו מרח' בוילסטון.‬
‫יפה, הגענו לק"מ וחצי במרתון בוסטון!‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫מה לעזאזל?‬
‫בשלב הזה לא היו קצות חוט.‬
‫אז חיפשנו את הסרטון שיספק לנו רמזים כלשהם.‬
‫היו לנו צילומים מהפורום.‬ ‫היו לנו צילומים מוולגרינס.‬
‫היו לנו צילומים מבנקים.‬ ‫כל עסק לאורך המסלול הזה,‬
‫אספנו והשגנו כל סרטון שיכולנו.‬
‫היו לנו מאות אלפי סרטונים אבל האתגר בעיבוד‬
‫כל כך הרבה ראיות וידאו‬
‫הוא שיש גבול לכמות שאפשר לעבד בזמן.‬
‫אם יש לך שמונה שעות של סרטון‬ ‫ועליך לבחון אותו,‬
‫ייקח לך שמונה שעות לבחון אותו.‬
‫היו לנו כמה צוותים של אנשים‬ ‫שעברו על הסרטונים.‬
‫הבעיה הייתה שהיו אלפי שעות של וידאו.‬
‫מעבר לזה, האתגר היה‬
‫שלא ידענו מה או את מי אנחנו מחפשים.‬
‫בכל דקה שעוברת‬
‫ישנה אפשרות שהאחראי לזה יחמוק.‬
‫מה שהתמודדתי איתו‬ ‫הייתה החקירה הכי אינטינסיבית‬
‫שמשטרת בוסטון ערכה אי פעם.‬
‫כשהפיגועים עצמם התרחשו,‬
‫המשפחה שלי ואני היינו בחופשה באריזונה.‬
‫בדיוק הודעתי ל-FBI שאני עומד לפרוש.‬
‫- ג'ון פולי -‬
‫- סגן הסוכן האחראי‬ ‫FBI -‬
‫רק כשהגענו לסדונה,‬ ‫הטלפון שלי התחיל להתפוצץ.‬
‫ואז ראיתי את התמונות של הפיגוע.‬
‫זה היה נורא.‬
‫טיפלתי בפשעים אלימים, סמים, כנופיות.‬
‫הרבה אנשים היו אומרים שאני מגנט לחרא.‬
‫וכשראיתי את התמונות של הפיגוע...‬
‫אשתי אמרה, "לך תתפוס את החארות האלה".‬
‫- השעה ה-16‬ ‫שלישי -‬
‫- השעה ה-17‬ ‫שלישי -‬
‫זה הכי קרוב שאפשר להגיע‬
‫לאתר הפיצוצים אתמול במרתון בוסטון.‬
‫האבטחה צמודה מאוד, כפי שניתן לצפות.‬
‫אנחנו עדיין לא יודעים‬ ‫מי ביצע את מה שקרה אתמול‬
‫וגם לא למה.‬
‫לא בוצע אף מעצר. אין חשודים ידועים.‬
‫- שלושה נהרגו, 176 נפצעו -‬
‫רק שני מטענים נמצאו ואלו השניים שהתפוצצו.‬
‫הם לא מצאו אף מטען שלא התפוצץ.‬
‫ביום שלישי בבוקר, צוותי איסוף הראיות‬
‫נכנסו והתחילו לעבור על זירת הפשע.‬
‫היו לנו ראיות על בניינים,‬ ‫על אדני חלון, על מכוניות.‬
‫זו הייתה זירת פשע ענקית,‬ ‫והיא נרמסה ונבעטה לכל מקום.‬
‫אנחנו מוצאים כדוריות, רסיסים.‬
‫סוג הרסיסים שהם ראו‬ ‫לא יכול היה להיות סתם פסולת מהרחוב,‬
‫אלא מדובר בעצם במסמרי נגרים‬ ‫ועצמים דמויי כדוריות רובה אוויר.‬
‫הם בוחנים איך הפצצה הזו הורכבה.‬
‫באילו חומרים השתמשו? מה היה הפתיל?‬ ‫מה היה הנפץ?‬
‫היו שם תיקי גב קרועים לגזרים,‬ ‫בניגוד לתיק גב שנפגע.‬
‫אלה היו התיקים שלדעתנו החזיקו את הפצצות.‬
‫מומחי החבלה אומרים מיד,‬ ‫"זה מטען בשלט רחוק".‬
‫כשאספנו את הראיות,‬
‫התחלנו להרכיב את הפאזל של הפצצות האלה.‬
‫הפצצה הראשונה התפוצצה ליד קו הסיום.‬
‫הפצצה השנייה התפוצצה כ-12 שניות אחר כך‬
‫מול מסעדה בשם "הפורום".‬
‫התאוריה שלנו הייתה‬ ‫שהפצצות הועברו לאתרי הפיצוץ בתיקי גב,‬
‫ושהיה מדובר בפצצות סירי לחץ‬ ‫עם חלקי מתכת בתוכם.‬
‫פצצות סיר לחץ הן נשק טרוריסטי פופולרי‬
‫כי את החלקים אפשר לקנות בחנויות שונות.‬
‫המכסה לסיר הלחץ ששימש לפיצוץ ביום שני‬
‫נמצא על גג סמוך.‬
‫זה נראה לך‬
‫כמשהו שיש לו מאפיינים של טרור מבית?‬
‫זו חקירת טרור. זה תיק של טרור.‬
‫וגם אם הפוליטיקאים מודאגים‬ ‫ש"זה נשמע רע. אנו לא רוצים להגיד את זה."‬
‫זה בסדר, אבל אל תטעו, זו חקירת טרור.‬
‫לכן ה-FBI מנהל את זה.‬
‫טרור הוא פיגוע שמונע מאידאולוגיה.‬
‫בפיגוע מרתון בוסטון לא ידענו במה מדובר.‬
‫אבל במקביל, לא משנה מי האחראי,‬
‫מצאנו את תיקי הגב, את פצצות סירי הלחץ.‬
‫מצאנו חתיכות מתכת שהיו בתוך סירי הלחץ.‬
‫אלה נועדו בבירור לפצוע ולהרוג אנשים.‬
‫אז הרגשנו בנוח לספר לציבור האמריקאי‬
‫שאנו חושדים שזה פיגוע טרור.‬
‫- השעה ה-20‬ ‫יום שלישי -‬
‫- השעה ה-21‬ ‫יום שלישי -‬
‫בוקר טוב, כולם.‬
‫הצוות שלי לביטחון לאומי תדרך אותי עכשיו‬
‫כולל ראש ה-FBI מולר, לגבי המתקפות בבוסטון.‬
‫ובהתחשב במה שאנחנו יודעים עכשיו‬ ‫על מה שארע,‬
‫ה-FBI חוקר את זה כפעולת טרור.‬
‫בכל פעם שפצצות מופעלות כנגד אזרחים תמימים,‬
‫מדובר בפעולת טרור.‬
‫אנחנו עדיין לא יודעים מי עשה את זה או למה,‬
‫ואנשים לא צריכים לקפוץ למסקנות‬ ‫לפני שיש לנו את כל העובדות.‬
‫אבל אל תטעו, אנחנו נרד לשורש העניין,‬
‫ונגלה מי עשה את זה.‬ ‫אנחנו נגלה למה הם עשו את זה.‬
‫- איסמאעיל פני -‬
‫- אימאם בבוסטון -‬
‫לדעתי, 11 בספטמבר הייתה נקודת מפנה לכולנו.‬
‫אבל במיוחד למוסלמים.‬
‫היינו בהלם כשראינו מה קרה.‬
‫אבל בהחלט היה שינוי.‬
‫בהחלט הרגשנו שפתאום אנחנו האשמים.‬
‫זו הייתה תקופה קשה עבורנו.‬
‫- לא נשכח את 9/11‬ ‫לא למסגד ג'יהאדי -‬
‫מהות האיסלאם היא להיות אדם טוב.‬
‫- 09/11/01‬ ‫לא למסגד של אובמה! -‬
‫אנחנו כאן כאמריקאים.‬ ‫אנחנו כאן כחלק מהחברה.‬
‫אבל כשאתה לא מכיר משהו,‬
‫התגובה הראשונה שלך היא לפחד ממנו.‬
‫- האיסלאם הוא מהשטן -‬
‫וזה מה שקרה עם מוסלמים.‬
‫- 09/11‬ ‫יום שרפת קוראן -‬
‫- לעולם לא נשכח -‬
‫חזרו הביתה!‬
‫עופו מפה!‬
‫חזרו הביתה!‬
‫- יוסוף א-דפאלי‬ ‫סטודנט -‬
‫בעידן שאחרי 11 בספטמבר,‬ ‫הבריונות הייתה אכזרית.‬
‫היא הייתה עקבית. כל יום.‬
‫והסתרתי כל הזמן היבטים מסוימים של עצמי,‬
‫בכל פעם ש...‬
‫שניווטתי בחיים, באמת.‬
‫עברתי לבוסטון כשהייתי בן שבע.‬
‫שבועיים לפני ה-11 בספטמבר.‬
‫הילדים היו באים אליי עם פצצות מזויפות‬
‫ואז בורחים ומשמיעים קולות תקתוק.‬
‫אז התביישתי מאוד להיות מוסלמי.‬
‫כשהפיצוצים קרו, למדתי בקולג'.‬
‫אני זוכר שחשבתי,‬ ‫"בבקשה שזה לא קשור לאיסלאם".‬
‫לא יכולת להימנע מהתחושה הזו ששוקעת בך‬
‫לחשוב שאולי זה בוצע על ידי מישהו‬
‫מוסלמי.‬
‫האיסלאמופוביה רק התחילה להתפוגג.‬
‫מיד ידעתי שהם יאשימו את האיסלאם בזה.‬
‫- השעה ה-22‬ ‫יום שלישי -‬
‫- השעה ה-23‬ ‫יום שלישי -‬
‫ברגע שקבענו שמדובר באירוע טרור,‬
‫כל המשקל והכוח של הממשלה הפדרלית‬ ‫הוקדש לחיפוש אחר המחבלים.‬
‫ידענו את מיקום הפיגועים.‬
‫ידענו שהיו עסקים לאורך רחוב בוילסטון‬
‫שהיו להם מצלמות אבטחה מולם.‬
‫אז ידענו שאם נסתכל עליהן,‬
‫סביר שנמצא תמונות חזותיות של המחבלים.‬
‫הראיה המשמעותית הראשונה‬ ‫הייתה צילומי הווידאו מהפורום.‬
‫הייתה להם מצלמה חיצונית שהוצבה מעל דלת,‬
‫שלמעשה השקיפה על אתר הפיצוץ השני.‬
‫והתחלנו לעבד את זה מהר מאוד‬
‫כי ידענו שהיא עשויה‬ ‫להכיל כמה ראיות משמעותיות עבורנו.‬
‫אנליסטים שלנו צפו בסרטון הזה שוב ושוב.‬
‫הריצו אחורה, צפו בו שוב, הריצו אחורה.‬
‫הגדילו.‬
‫כל הלילה, פריים פריים.‬
‫לא היה שום דבר יוצא דופן בסרטון בכלל.‬
‫אבל קיבלנו טלפון מאזרח שאמר,‬
‫"הייתי מעבר לרחוב,‬ ‫ויש לי כמה תמונות שאולי תרצו.‬
‫"התמונות האלה צולמו ממש לפני הפיצוץ."‬
‫צוות איסוף הראיות שלנו‬ ‫לקח את התמונות האלה,‬
‫ובתמונה ראו תיק על הרצפה.‬
‫סינכרנו את הזמנים בין התמונה‬ ‫לסרטון מהפורום,‬
‫וכך ראינו אדם כלשהו שהיה מעט גבוה מכולם‬
‫וחבש כובע לבן.‬
‫מיד התקשרתי לריק ואמרתי,‬
‫"ריק, אתה חייב לבוא למעבדה לראות את זה."‬
‫קווין סווינדון צלצל,‬ ‫"בוס, אני רוצה שתראה סרטון".‬
‫רואים את האיש הזה עם הכובע הלבן‬ ‫הולך לעבר אתר הפיצוץ,‬
‫והוא עוצר ליד עץ מול מסעדת הפורום.‬
‫והוא עומד שם ומסתכל מסביב כמו כל אחד אחר.‬
‫ואז רואים אותו מפיל תיק גב לרצפה‬ ‫והוא עומד שם.‬
‫נראה שהוא מצלם אנשים רצים. שהוא מסמס.‬
‫ואז רואים את הזעזוע של הפצצה הראשונה.‬
‫כולם במצלמה מסתכלים שמאלה,‬ ‫והוא הולך ימינה במהירות.‬
‫אלוהים! משהו התפוצץ.‬ ‫אלוהים, משהו קרה.‬
‫וברגע שהוא עוזב את שדה הראייה של המצלמה,‬
‫הפצצה השנייה מתפוצצת מול מסעדת פורום.‬
‫בשלב הזה,‬ ‫ידענו שיש לנו סרטון של אחד המחבלים.‬
‫קראנו לו "כובע לבן".‬
‫- השעה ה-38‬ ‫יום רביעי -‬
‫- השעה ה-39‬ ‫יום רביעי -‬
‫יום רביעי הוא כמעט כמו יום איפול‬ ‫כי לא שומעים כלום,‬
‫ואז פתאום מתבטלת מסיבת עיתונאים‬ ‫שהייתה אמורה להתחיל.‬
‫תהיה לנו מסיבת עיתונאים.‬
‫אבל כעת אנו צריכים עוד זמן להתכונן.‬ ‫תודה רבה.‬
‫מתי?‬ ‫-אני לא יודע מתי.‬
‫קיבלנו החלטה לא לקיים מסיבת עיתונאים‬
‫כי גילינו את ראיית הווידאו במקביל‬
‫והיינו צריכים להתמקד בה קודם.‬
‫אבל אני חושב שזה הוביל להשערות מצד התקשורת‬
‫בנוגע למה שקורה.‬
‫המשטרה ניסתה לשמור על המידע חשאי.‬
‫ראית את החלל מתמלא ברשתות החברתיות.‬
‫- רדיט.קום -‬
‫- סאברדיט: למצוא את המחבלים -‬
‫אנשים הסתכלו בתמונות ואמרו,‬ ‫"מה אתם יודעים על האיש הזה?"‬
‫הבעיה עם השאלה הזאת, כמובן,‬ ‫היא שיש בה אשמה מובנית.‬
‫הופנו אצבעות כלפי אנשים,‬
‫ומשטרת בוסטון קיבלה הרבה קצות חוט שגויים.‬
‫מישהו העלה תמונה של דמות מעורפלת‬
‫הולכת על הגג.‬
‫זה נראה כמו אחת מהתמונות של ביגפוט.‬
‫ואז קיבלנו תמונה‬ ‫של תיק קטן על מסלול המרוץ‬
‫במקום שבו קרה הפיצוץ.‬
‫ואז ה-FBI ניתח אותה ואמר,‬ ‫"לא, זו עבודת פוטושופ".‬
‫זה מסיט משאבי חקירה מרדיפה אחר הרעים.‬
‫אבל הדברים האלה צצו ברשת.‬
‫אנשים ישבו בסלון שלהם,‬ ‫שיחקו אותה בלשים ברשתות החברתיות.‬
‫זו גם הפכה להזדמנות של גזענים‬ ‫ליהנות מההנחות שלהם ולהפיץ אותן הלאה.‬
‫- הפיגוע בוצע ע"י מחבל מוסלמי רשע -‬
‫אנשים אמרו שברור‬ ‫שזה בוצע ע"י מחבלים איסלאמיים.‬
‫- אין ספק שזו אשמת הערבים האלה -‬
‫- אני מאשים את הערבים. -‬
‫וזה לא עזר שאנשי ימין הדהדו את זה.‬
‫רוב הטרוריסטים, לפחות לאחרונה,‬ ‫היו מוסלמים.‬
‫הם הציתו מחדש את להבות האיסלאמופוביה‬ ‫ברחבי המדינה.‬
‫רשתות החדשות לא עזרו.‬
‫המקורות שלנו בסיפור הזה עודדו אותנו‬ ‫לבחון היטב‬
‫מיהו האזרח הסעודי הזה.‬
‫אפילו אחרי שהוא זוכה, התקשורת רדפה‬
‫את האזרח הסעודי ואפילו את שותפו לדירה.‬
‫אתה יודע משהו על הפיגועים האלה?‬
‫לך או לחבריך יש קשר אליהם?‬ ‫כי המשטרה הגיעה לדירה שלך.‬
‫ואז הם אמרו שמישהו הובא‬
‫לבית המשפט הפדרלי.‬
‫יש כמה דיווחים בתקשורת שבוצע מעצר.‬
‫ועכשיו יש מאות אנשים מחוץ לבית המשפט.‬
‫כתבים נמצאים בכל מקום. זה ממש כאוס.‬
‫אני זוכר ששאלתי, "הבחור הזה במעצר?"‬
‫הם אמרו, "לא, לא שמעתי".‬
‫היה הרבה מידע מוטעה. כולם רצו להביא סקופ.‬
‫ולפתע פתאום,‬
‫ייתכן שיש פצצה או חומר נפץ באזור.‬
‫אחרי כל המהומה הזאת,‬ ‫קיבלנו אישור שהשטח נקי‬
‫ועובדים הורשו להיכנס ולקחת את החפצים שלהם,‬
‫ואז בית המשפט נסגר להיום.‬
‫הרשויות מדגישות שלא נעצר חשוד.‬
‫הרבה מידע שגוי הסתובב בחוץ.‬
‫היינו צריכים להבין מה אמיתי ומה לא אמיתי.‬
‫- השעה ה-52‬ ‫יום רביעי -‬
‫- השעה ה-53‬ ‫יום רביעי -‬
‫בשלב הזה, ידענו‬ ‫שזיהינו ויזואלית את אחד המחבלים.‬
‫המשימה הבאה הייתה לאסוף עוד ראיות וידאו‬
‫מרח' בוילסטון.‬
‫כי רצינו לקבוע אם יש עוד קצות חוט‬
‫שיכולים לעזור לנו לזהות את האדם הזה.‬
‫הראיה הקריטית הבאה שהשגנו גישה אליה‬
‫הייתה סרטון מעסק‬
‫בפינת רחוב בוילסטון בשם "ויסקי'ס".‬
‫מהסרטון, הצלחנו לסנכרן את הזמן‬
‫כדי לזהות את כובע לבן‬ ‫כשהוא הולך מסביב לפינה.‬
‫אבל הבנו שיש עוד משהו בסרטון.‬
‫ליווה אותו גבר נוסף עם כובע שחור ותיק גב,‬ ‫והם היו יחד.‬
‫זה הפך לחקירה נפרדת. יש לנו אותם כאן.‬
‫איך נוכל לעקוב אחריהם אחורה בזמן‬ ‫באמצעות סרטונים?‬
‫הצלחנו לבנות ציר זמן בין שני המקומות האלה‬
‫ממצלמות הווידאו השונות.‬
‫ואז בעצם התחקינו אחר צעדיהם,‬
‫כשהם פונים בוויסקי'ס‬ ‫והולכים לכיוון הפורום.‬
‫התברר לנו ששניהם הסתתרו באופן גלוי.‬
‫לא היו להם ברדסים.‬ ‫הם לא הסתירו את פניהם.‬
‫אפשר לזהות אותם מבחינה ויזואלית.‬
‫אלה היו שני גברים צעירים לבנים.‬
‫הם חבשו כובעים, משקפי שמש.‬
‫הבעיה היא שלא ידענו מי הם.‬
‫בזמנו, תוכנות לזיהוי פנים היו טובות‬
‫אם הייתה לך תמונת פנים ברורה‬ ‫באורך 10 על 10 ס"מ.‬
‫פשוט לא הייתה לנו כזו בהירות.‬ ‫הן היו מגורענות.‬
‫לפעמים הן צולמו מרחוק.‬
‫לא ידענו מי הם,‬
‫ומה היה המניע שלהם לפיגוע,‬
‫אבל המחבלים היו על הכוונת שלנו.‬
‫קיבלתי שיחה מריק דה-לורייה,‬
‫ואני מגיע לשם כמה שיותר מהר.‬
‫כרמן אורטיז הייתה שם, הם הריצו את הסרטון‬
‫וראיתי את הבחורים האלה בפעם הראשונה.‬
‫הם ניגנו אותו שוב ושוב.‬
‫כשראיתי את הסרטון הזה,‬ ‫אמרתי, "יש לנו אותם.‬
‫"אלו הם."‬
‫הדהים אותי כמה תמימים הם נראו.‬
‫תיק גב על הכתפיים, הולכים ברחוב,‬ ‫נראים כמו כל סטודנט אחר.‬
‫אבל לא ידענו‬
‫מי הם,‬
‫איפה הם,‬
‫ואם הם עם מישהו אחר.‬
‫בשלב הזה היינו צריכים להחליט‬
‫מה נעשה עם ראיות הווידאו האלה.‬
‫האם לשחרר אותן לציבור האמריקאי‬ ‫או לשמור אותן ולהמשיך‬
‫לעבוד מאחורי הקלעים‬ ‫לנסות לזהות את האנשים האלה?‬
‫ובכן, חשבתי שזה ממש קריטי‬
‫שנפרסם את התמונות לציבור.‬
‫אך זו לא הייתה הדעה הרווחת.‬
‫היו השקפות שונות‬
‫לגבי עיתוי פרסום התמונות האלה‬ ‫ובקשת העזרה מהציבור.‬
‫הדחף שלי הוא לא לשמור את המידע בסוד.‬
‫הוא לפרסם אותו.‬ ‫והייתי משוכנע שאם נעשה את זה,‬
‫החבר'ה האלה יהיו בכיס שלנו בתוך כמה שעות.‬
‫נתקלתי בשקט מוחלט.‬
‫ב-FBI, אנחנו רוצים לנסות לשלוט במצבים.‬
‫כשאנו שולטים, זה בטוח יותר.‬
‫אם תשחרר את התמונות של המחבלים,‬ ‫אתה נותן להם לדעת‬
‫שאתה יודע מי הם ואתה עלול לגרום להם לברוח.‬
‫יכול להיות שאם מישהו היה רואה‬
‫שהתמונה שלו פורסמה, הוא היה בורח.‬
‫אבל למי אכפת?‬
‫אנשים יודעים מי ביצע את הפשעים האלה‬ ‫ויעזרו לנו.‬
‫יש לנו תמונה של שני אנשים.‬
‫זה רק הם? או שזה גדול יותר מזה?‬
‫לא חשבנו בהכרח שיש עוד מחבלים,‬
‫אבל היינו צריכים לברר‬ ‫אם יש עוד משתפי פעולה שעזרו למחבלים.‬
‫אנו לא יודעים מה זה,‬ ‫אז אם אנו מפרסמים תמונות,‬
‫אנו לא שולטים בכלום.‬
‫הסיכון והנזק הפוטנציאלי‬ ‫עלולים להיות עצומים.‬
‫כל החלטה שאנחנו מקבלים בחקירה,‬
‫במיוחד לגבי שחרור ראיות לציבור האמריקאי,‬
‫צריכה לקבל אישור מכרמן‬
‫וממשרד המשפטים בוושינגטון.‬
‫כרמן אמרה, "דיברתי עם אנשי משרד המשפטים,‬
‫"ואנחנו לא משחררים את התמונות האלה."‬
‫והייתי די נסער מזה.‬
‫חשבתי שכדאי שנמתין.‬
‫אם היו לנו קצות חוט טובים‬ ‫שעשויים להוביל לאנשים האלה,‬
‫עדיף לעשות זאת בצורה הזו‬ ‫כדי לנסות לתפוס אותם בלתי מוכנים.‬
‫ואמרתי, "כי אני רוצה שתדעו‬ ‫שאם מישהו ייפגע,‬
‫"אני אפרסם לציבור את המידע הזה."‬
‫השתררה דממה.‬
‫הפגישה הסתיימה ויצאתי לבד.‬
‫- השעה ה-52‬ ‫יום רביעי -‬
‫- השעה ה-53‬ ‫יום רביעי -‬
‫קארן הייתה בהכרה מעורפלת,‬
‫אבל היא שאלה מה קרה לקריסטל.‬
‫כשיכולתי לדבר, שאלתי "היא מתה?‬ ‫אני יודעת שכן. אתה חייב לספר לי".‬
‫ואז אמרו לי שהיא באמת הלכה לעולמה.‬
‫היום זוהתה עוד הרוגה אחת.‬
‫קריסטל קמפבל בת ה-29 ממדפורד, מסצ'וסטס.‬
‫גילינו שהבלבול היה בגלל שהטלפון של קריסטל‬
‫היה בכיס של קארן.‬
‫הטלפון הנייד שהיה לי בכיס היה של קריסטל.‬
‫המשפחה שלה צלצלה אליו.‬
‫הם ביקשו את קריסטל ואמרו להם, "קריסטל פה".‬
‫אבל למעשה,‬ ‫זו הייתה קארן בחדר הניתוח, לא קריסטל.‬
‫החבר שקריסטל יצאה איתו בזמנו היה זה‬
‫שנכנס לחדר הניתוח וזיהה שזו אני.‬
‫איני יכול לדמיין‬ ‫איך המשפחה של קריסטל הרגישה.‬
‫לשבת כל הלילה במחשבה שקריסטל בסדר,‬ ‫ואז הכול‬
‫התהפך לגמרי, זה בלתי יאמן.‬
‫לבנו נשבר עקב מותה של בתנו, קריסטל.‬
‫היא הייתה אדם נפלא.‬
‫וכל מי שהכיר אותה אהב אותה.‬
‫זה היה פשוט הרבה מאוד לעכל.‬ ‫הרבה מאוד. זה עדיין כך, עד היום.‬
‫אני עדיין לא מבינה את זה.‬
‫- קריסטל קמפבל -‬
‫שובר לי את הלב‬ ‫לחשוב על הקרבנות המסכנים שאיבדו את חייהם.‬
‫- מרטין ריצ'רד -‬
‫- לו לינגזי -‬
‫לקחתי את זה אישית מאוד,‬ ‫ורציתי לגלות מי אחראי לזה.‬
‫אבל ביום חמישי בבוקר,‬
‫הנשיא אובמה ואשתו הגיעו לעיר.‬
‫- השעה ה-65‬ ‫יום חמישי -‬
‫בנוסף לכך שהמשרדים שלנו עבדו קשה‬ ‫למצוא מי עשה את זה,‬
‫נאלצתי להפיק ביקור נשיאותי.‬
‫בכל פעם שנשיא מגיע לעיירה שלך,‬ ‫גם ביום טוב, מדובר בהרבה עבודה.‬
‫יש לנו 11 מחוזות משטרה.‬ ‫אנחנו בערך 1,800 שוטרים במדים.‬
‫ותפקידי להציב את השוטרים האלה‬ ‫במקום שבו הם נחוצים יותר.‬
‫בזבוז המשאבים היה משהו שדאגנו לגביו.‬
‫זו הייתה ההכנה האינטנסיבית ביותר‬ ‫לביקור נשיאותי שעשינו אי פעם‬
‫כי היה איום גובר נגד הנשיא.‬
‫הם אמרו שהנשיא אובמה יבוא לראות אותי.‬
‫אני זוכרת שחשבתי,‬
‫"הרגע איבדתי את חברתי.‬ ‫אני לא פה לחלוק באבל שלי כרגע.‬
‫"אני רק רוצה לנוח ולנסות להחלים."‬
‫הוא נכנס פנימה. הוא דמות מרשימה.‬
‫הוא אמר, "אנחנו נתפוס את החארות האלה".‬
‫הם ביקשו להפחיד אותנו,‬
‫להטיל עלינו אימה,‬
‫לערער את הערכים‬ ‫שהופכים אותנו למי שאנחנו כאמריקאים.‬
‫ובכן, זה כבר צריך להיות די ברור‬ ‫שהם בחרו בעיר הלא נכונה לעשות את זה.‬
‫לא כאן בבוסטון.‬
‫ובזמן הזה בשנה הבאה, העולם ישוב‬
‫לעיר האמריקאית הנהדרת הזאת‬ ‫כדי לרוץ מהר יותר מאי פעם‬
‫ולעודד אף יותר חזק את מרתון בוסטון ה-118.‬
‫סמכו על זה.‬
‫חשבתי שהנאום שלו היה חזק מאוד‬ ‫והוסיף לכל השבוע‬
‫שבו על כולנו להתאחד ולפענח מה קרה.‬
‫זה לא מקום שבו אפשר להפחיד אנשים‬
‫וזה ייצוג נהדר של מה שצריך לעשות‬
‫תחת לחץ.‬
‫זו הייתה הסחת דעת,‬
‫אבל אני חושב שהעיר הייתה זקוקה לזה.‬
‫ביום הרביעי הייתה לנו סוג של הדלפה.‬
‫אחת הרשתות השיגה את התמונות.‬
‫תחנת טלוויזיה בבוסטון התכוונה‬ ‫לשחרר את התמונות האלה‬
‫לציבור האמריקאי וזה הכעיס אותי בזמנו.‬
‫כלומר, אני...‬
‫זה פשוט היה גדול מדי מכדי לשלוט בו.‬
‫היינו פשוט צריכים‬ ‫לקבל את ההחלטות הכי טובות האפשריות‬
‫בזמן שהנסיבות משתנות.‬
‫ארבעה ימים חלפו.‬
‫שום דבר לא קרה.‬
‫ואין לנו שום דבר ממשי בשלב הזה.‬
‫רק התמונות.‬
‫קיבלנו את ההחלטה שהדבר הכי טוב לעשות‬
‫הוא לפרסם את הראיות מהסרטון‬ ‫לציבור האמריקאי לפני התקשורת.‬
‫למען האמת, הוקל לי שזה יקרה.‬
‫האם מישהו חשב,‬
‫"אד הוא היחיד שרצה לשחרר אותן?"‬
‫בחיים לא הייתי עושה דבר כזה בחקירה כזאת.‬
‫אין לי מושג איך זה הודלף.‬
‫מאוחר יותר באותו יום,‬ ‫אתה שומע שנקבעה מסיבת עיתונאים מיוחדת.‬
‫המקורות שלי אמרו לי‬ ‫שהייתה פריצת דרך משמעותית בתיק.‬
‫אם תסתכלו מאחוריי,‬ ‫תראו שהם הוציאו עכשיו את כני הציור האלה.‬
‫אני אזוז מהדרך‬ ‫כי הם מתכוננים למסיבת העיתונאים הזו עכשיו.‬
‫מסיבת העיתונאים הייתה צפופה.‬
‫זו הייתה מסיבת העיתונאים‬ ‫הכי צפופה בקריירה שלי.‬
‫לפני שעליתי לבמה במסיבת העיתונאים ההיא,‬
‫מעולם לא הרגשתי יותר לחץ.‬
‫הרגשתי כאילו משקל העולם על כתפי.‬
‫כשהייתי ילד, ואפילו בבית הספר למשפטים,‬
‫הייתי מבועת מדיבור בפני קהל.‬
‫הייתי מעדיף רולטה רוסית עם חמישה כדורים,‬ ‫מאשר לעמוד על במה ולשאת נאום.‬
‫אבל ידעתי שזו אחריותי לשאת את הנאום הזה.‬
‫זה לא היה נאום של אף אחד אחר מלבדי‬
‫והייתי צריך להצליח עבור הקרבנות.‬
‫אחה"צ טובים. שמי ריצ'רד דה-לורייה,‬
‫ואני הסוכן המיוחד‬ ‫שאחראי על משרד ה-FBI בבוסטון.‬
‫הושקעה הרבה עבודה בהכנת הנאום הזה.‬
‫הוא נבדק על ידי משרד המשפטים‬
‫כדי לוודא שלא נאמר דבר שיסכן‬
‫תביעה פלילית בתיק.‬
‫אחרי ניתוח מפורט מאוד של תמונות,‬ ‫וידאו וראיות אחרות,‬
‫אנחנו משחררים תמונות של שני החשודים האלה.‬
‫הם מזוהים כחשוד מספר אחד וחשוד מספר שניים.‬
‫נראה שהם קשורים.‬
‫אם אתם רואים את האנשים האלה, פנו למשטרה.‬
‫אם ידוע לכם דבר על הפיגועים‬ ‫או על הגברים בתמונות כאן,‬
‫בבקשה התקשרו לטלפון שמופיע על התמונות.‬
‫בעזרת התקשורת התמונות יועברו מיד‬
‫ישירות לידיהם של מיליונים ברחבי העולם.‬
‫אנחנו מחשיבים אותם כחמושים ומסוכנים ביותר.‬
‫אסור לאיש להתקרב אליהם.‬
‫אסור לאיש לנסות לעצור אותם‬ ‫פרט לרשויות אכיפת החוק.‬
‫תודה רבה.‬
‫כובע שחור, כובע לבן.‬
‫אלה האנשים שאנחנו מחפשים. הם היו ברורים.‬
‫מיד, אנשים בטלפונים שלהם, מצלמים,‬
‫מעבירים את המידע הזה לציבור בהקדם האפשרי.‬
‫ה-FBI משחרר תמונות של שני החשודים שלו‬
‫בפרשת הפיגוע במרתון בוסטון.‬
‫רגע שאנשים ברחבי העולם חיכו לו.‬
‫עכשיו אנחנו רואים את התמונות.‬ ‫הם מבקשים את עזרת הציבור.‬
‫ברור שזה נועד לחשוף את החשודים.‬
‫והיה ברור גם‬ ‫שרשויות אכיפת החוק היו תחת לחץ.‬
‫היינו בטוחים שהציבור יזהה את המחבלים האלה‬
‫ויגלה לנו מי הם.‬
‫הם האנשים המבוקשים ביותר באמריקה הלילה.‬ ‫תעיפו מבט.‬
‫ה-FBI חשף היום את החשוד הראשון‬ ‫ואת החשוד השני.‬
‫...שני חשודים וקראו לציבור‬ ‫לעזור בזיהוי הגברים‬
‫אותם הם תיארו כחמושים ומסוכנים.‬
‫החוקרים מנסים להצמיד שמות לתמונות.‬
‫חבר התקשר אליי בשלוש בבוקר.‬
‫הוא שולח לי תמונה של כובע לבן, כובע שחור.‬
‫הוא אמר, "תגיד, זה לא נראה כמו דז'וחר?"‬
‫ואני כזה,‬
‫"קודם כול, אתה יודע מה זה אומר שאתה‬
‫מצביע עליו?"‬
‫"אתה יודע מה אתה אומר עכשיו?‬
‫"זה לא דז'וחר."‬
‫היינו מצילים יחד.‬
‫הוא היה קפטן קבוצת ההיאבקות.‬
‫הילד הפופולרי והמגניב.‬
‫זה היה כל כך בלתי נתפס‬ ‫ששכנעתי אותו שזה לא הוא.‬
‫ואז השיחה הסתיימה,‬ ‫"כן, לא, אתה צודק. אין סיכוי".‬
‫עכשיו אני צריך לחיות עם הבגידה שאני יודע‬
‫שאותו חבר שהיה אכפת לי ממנו ושבטחתי בו‬
‫עשה את מה שעשה.‬
‫וזה הרס אותי.‬
‫במבט לאחור עכשיו,‬ ‫מה דעתך על פרסום התמונות?‬
‫היית מחזיקה אותן יותר או שאת חושבת‬ ‫שזו הייתה ההחלטה הנכונה?‬
‫כלומר, אני...‬
‫מה שקרה בסוף זה בדיוק מה שלא רצינו שיקרה.‬
‫אלוהים. כל היחידות להגיב.‬ ‫שוטר נפצע. כל היחידות.‬
‫פיצוצים חזקים!‬
‫- תרגום כתוביות: ניתאי גת -‬