Океан – це загадковий світ,
який мешканці суходолу й уявити собі не можуть.
Вам може здатися, ніби ви знаєте, що ховається під поверхнею.
Але морські істоти, які там живуть,
навіть ті, яких ви собі уявляли, – ваші уявлення про них були хибними.
От, наприклад, міфічний, могутній гігантський кракен.
Кровожерливий монстр, який топить кораблі разом із моряками.
Це ви, люди, так собі думаєте.
Насправді ж кракени – шляхетні захисники.
Морю завжди буде потрібен кракен,
і кракен завжди відгукнеться на поклик.
ВХІДНИЙ ДЗВІНОК
-Рубі-ду! -Привіт, Марґо.
Не можу дочекатися. Що тобі сказала мама?
Ну вчора я не наважилася,
але зараз її спитаю. Прямо зараз, негайно.
Робила мою вправу для впевненості в собі?
Я зробила навіть іще краще.
КРАКЕН-ДІВЧА НА ІМ’Я РУБІ
Вітаю.
Випускний – це священний обряд для кожного підлітка.
Я – кракен, і мені ледве вдається прикидатися людиною,
тож мушу там бути, щоб влитись у колектив.
Я люблю математику
і знаю, що треба проаналізувати задачу, аби розв’язати її.
Так, я знаю правила.
Нашій сім’ї ніколи й нізащо не можна в океан.
І я люблю правила. Ще й як.
Дуже-дуже люблю.
Але корабель буде на поверхні води, а не у воді.
КОРАБЕЛЬ НА ВОДІ
«А що, як буде шторм?» – спитаєш ти.
Я дослідила прогнози погоди,
і мій вірний друг Інтернет
переконав мене, що у випускний вечір буде штиль.
І, нарешті, ось капітан прогулянкового корабля.
Поглянь йому в очі.
Скажи, що він недостатньо бувалий.
Я йому довіряю, довірся й ти.
Ось чому я, Рубі Ґіллман, маю піти на випускний. Дякую.
Будь ласка, будь ласочка!
Гарна презентація.
Ціную твій запал, доню, та все ж ні.
Але ж мамо! Докази! Наука! Інтернет!
Повір мені, Рубі. Я знаю, як для тебе краще.
Найкраще – завжди бути на суходолі.
Тому ми й переїхали. Тут значно безпечніше.
Пробач, рибко, мама має рацію.
Семе! Снідати!
Ти ж казала, що випускний – це «постболоньї»…
Постколоніальний конструкт.
Так, але ми пішли б туди групою на знак протесту.
Ого. Як сміливо.
Що скажете? Це для вечірки на честь відкриття!
Скажу, що кохаю тебе.
Мені точно треба там бути?
Так. Це вирішальний момент. Я продаю цілий комплекс.
Але ж, мамо, ти…
Аґата Ґіллман, і мені немає рівних!
РЕАЛЬНІ КЛІЄНТИ
Вона знайшла будинок нашої мрії.
АҐАТА ҐІЛЛМАН РІЕЛТЕРКА-ВОЇН
Я просто хочу показати покупцям, як виглядає щаслива сім’я в Надмор’ї.
Закрию сьогодні магазин і займуся грилем.
Почилю за грилем.
Артуре, тобі варто найняти помічника.
Відколи ти завів відеоблог, бізнес розквіт.
Вітаю. З вами знов «У пляшці».
Що ж, розгорнемо вітрила.
Це магія.
ТАК - ОГО ДОБРЕ - ЩЕ
Ого. Яка ви успішна парочка.
І це, по-твоєму, круто?
Я непереможний чемпіон гри у вибивали.
Він – легенда.
Так-так. Ви всі неабиякі молодці.
Не недооцінюй себе, Рубі. Ти чудово знаєш математику.
Завдяки мені Коннор склав алгебру.
Коннор! Він просто мрія!
Семе!
-Це ж ти його кохаєш. -Годі!
Ви одне одного варті.
Журнал «Морська біологія»?
Ох, Рубі, ти й досі читаєш цю маячню?
Люди не знають усього про океан.
Мамо! Там унизу цілий світ, якого я не бачила.
Медузи, планктон, коралові рифи…
Але хто ще там живе?
Знаю. Монстри.
І вони прагнуть завдати шкоди нам, кракенам.
Наше місце тут. Надмор’я – наш дім.
То дай піти на випускний, щоб я стала тут своєю.
Рубі, моя відповідь – ні.
-Пора йти! -Мамо!
Ґіллман дає пас Ґіллману!
Кидок! Фінальний свисток!
-Влучив! -Так.
-Ноги в руки! -Попереду звичайний людський день.
Вас не бентежить, що ми постійно всім брешемо?
Ми не брешемо. Просто недомовляємо.
Ну гаразд.
І пам’ятайте…
Якщо хтось запитає – ми з Канади.
-Що сталось? -Ми зупиняємось?
Екскурсії кінець?
Перепрошую за аварійну зупинку.
Поглянь-но, Дейві, що тут до берега прибило.
Вітаю, містере… Капітане Ґордон Маяк, сер.
-Це ти одна з тих Ґіллманів? -Винна!
Жартую! Я не винна. Цілком нормальна.
Вона що, синя?
Я з Канади… еге.
Ну тоді все ясно.
Ти мені впала в око, дівчинко.
І в друге око теж!
Почнемо з того місця, де 15 років тому, клянусь, я бачив гігантського кракена.
А праворуч – найкращі солоні іриски в Надмор’ї!
Назвіть моє ім’я й отримаєте знижку.
Привіт, народ.
-Здоров. -Вітаю.
То як усе пройшло?
Ага, страх як цікаво.
І мені. Знімаю стрес іграми.
Ну все. Мама заборонила йти на випускний.
Знаю, ми не цього хотіли, але ж маємо запасний план –
нашу круту антивипускну вечірку.
А яка ж страва найбільш просунута у світі?
Я говорю про фондю.
Рубі,
краще одразу зізнаюся. Кейла запросила мене на випускний.
Ага, і я сказала «carpe diem»!
Тобто «так».
-Що? -Я сказала «так».
Та ні, я зрозуміла. Чітко і ясно.
Що ж, Марґо розбила наші серця на мільйони друзок,
та нічого.
Буде нам більше фондю, еге ж?
Ага,
а як Марґо зібралася йти з Кейлою,
то Тревін сказав: «Підемо тоді разом?»
І я погодилась.
Тож ми з Тревіном ідемо на випускний разом.
Як друзі.
Ага, просто як друзі.
Що?
Пробач, Рубі.
Ми обіцяли завжди бути разом.
Невже командна солідарність для вас пусте?
Звісно ж, ні, тому йди й ти разом із нами.
Ти ж будеш на катері. У цілковитій безпеці.
Якщо не станеться аварія.
-Блісс, не нагнітай. -Пробачте.
Ви ж знаєте мою маму, тому ми й придумали запасний план.
Марґо, бери Кейлу на нашу вечірку.
Будемо дивитися кіно під швейцарський сир!
Та годі вже про фондю!
-Ми й так постійно їмо сир! -Здоровенними порціями.
Подумай, скільки подій ми пропустили із солідарності
через безглузде правило твоєї мами щодо океану.
Гадаю, не одну.
Що? Була екскурсія в музей підводних човнів.
-Похід на пляж. -Змагання із серфінгу.
-Сардиновий забіг. -Музичний фестиваль.
День народження моєї бабусі.
-І Кейли! -І будь-кого, крім Блісс.
На цвинтарі вам завжди раді.
Але ж це не просто вечірка.
Це випускний.
І я дуже хочу побувати на ньому.
Ми всі хочемо.
Так. Ні, я розумію.
Ідіть тоді без мене.
Хай уже мама руйнує життя мені.
Але ви тут ні до чого.
А якщо ти їй не скажеш?
Приголомшений вигук!
Тревін має рацію. Нащо твоїй мамі знати?
Обман. Я підтримую.
-Ну погоджуйся, Рубі. -Погоджуйся.
Я хочу, але якщо мама дізнається…
Життя – це не репетиція!
Пора тобі йти ва-банк і піти на випускний!
Добре! Гаразд.
Ваша правда.
Так я і зроблю.
-Піду на випускний. -Так!
І запрошу Коннора!
Коннора?
Ого, оце ти замахнулась.
Але ми з тобою.
По-перше, треба придумати, як його запросити.
Пофантазуймо, народ. Є ідеї?
Запрошу його якось грандіозно,
наприклад, складним квадратним рівнянням.
Якщо його розв’язати, відповіддю буде слово…
«випускний».
Рубі, моя ти мила, наївна, дурненька розумахо,
не запрошуй Коннора на випускний домашкою!
Але поглянь, який графік. Це ж круто.
Це не круто. Гарне запрошення – це мистецтво.
Найголовніше в цій підлітковій
гормональній бурі – зуміти показати себе.
Тут діє принцип «Хто не ризикує, той не п’є шампанського».
Маєш лише один шанс на випускний
і один шанс переконати свого Ромео, що ти – його Джульєтта.
Коли ставки настільки високі, лишається йти ва-банк.
Не забудь про запрошення на випускний – найважливіший день твого життя.
Я ледь не запросила Коннора на випускний домашкою.
Ми з тобою, Рубі. Є ще купа варіантів.
Це поки тільки нарис,
але з цим сценарієм і реквізитом зі школи клоунів…
Не знаю. А чогось простішого нема?
Кажеш, знизити градус драми?
-Те, що треба. -Що це?
Це професійна хлопавка.
Запрошуєш Коннора на випускний, натискаєш кнопку,
і піде дощ із конфетті, наче на Бродвейському шоу!
Може, ну його, це запрошення хлопця своєї мрії на випускний.
Коннор.
Конноре, бажаєш піти зі мною на людський випускний?
О, Рубі, так!
Я тепер найщасливіший хлопець на суходолі, Рубі.
Конноре.
Рубі.
Рубі!
Привіт.
Тут Коннор.
Ага. Тут Коннор.
Привіт-привіт!
Наше заняття ж у силі, так?
Так, Конноре. У силі, як процентилі!
Гаразд. Уперед, математики.
До зустрічі.
Неодмінно. Ти ж мій «алге-бойфренд».
-Твій хто-хто? -Тобто братик!
«Алге-братик». Ти мені ніби брат.
Мій братик-математик.
Знаєш, а перший варіант був кращий.
Давай свою хлопавку.
Так!
Тобі треба потренуватись.
Фокус у тому, щоб ігнорувати тяжіння.
Його насправді не існує.
-Гаразд. Бувай. -Ага, до зв’язку.
-Привіт, Конноре. -Привіт, Рубі. Як воно?
Слухай.
Я тут хотіла спитати:
ти бачив усі ці, типу, запрошення на випускний?
Ага. Якось це стрьомно, по-моєму.
Просто береш і запрошуєш. Нащо всі ці урочистості?
Божевілля якесь.
Ага, я з тобою згодна.
До того ж це постколоніальний
-конструкт. -Конструкт.
-Точно! -Точно!
Але добре було б піти на нього з людиною, яка тобі підходить.
Так. Авжеж.
-Рубі. -Конноре.
Пробач.
-Рубі. -Конноре.
-Гей. -Ти перший.
-Ні, ти перша. -Ні, ти.
Ні, ти. Я перший.
Чекай. Та ні. Серйозно, що ти хотіла сказати?
Конноре, я…
Я…
щось мене нудить.
Гей, з тобою все гаразд?
Так-так.
Так. Іноді біля океану мене захитує. Це спадкове.
Знаєш, мої сестри роблять вправи, щоб заземлитись.
Ой! Стривай, що це таке?
-Оце? Уперше бачу! -Це калейдоскоп?
Краще поклади його.
Пора веселитись!
Конноре! Конноре, як ти там?
Конноре, лови!
От морський чорт!
Конноре!
Добре.
Гаразд.
Що сталося?
Конноре!
-Новенька врятувала Коннора. -Конноре!
-Героїня. -Конноре!
Рубі, ось ти де! Ти пропустила новину року!
-Коннор ледь не потонув! -Так вийшло.
Тобто це… Це не я.
Господи, як жахливо. І несподівано.
Бо я тут абсолютно точно ні до чого.
У тебе все нормально?
Чому ти мокра?
Конноре! Все гаразд?
Ага. Це було щось із чимось.
Пам’ятаю тільки дим і блискітки.
А потім і оком не змигнув,
як новенька мене врятувала.
Новенька?
Новенька!
Дякую.
-Новенька. -Буде говорити.
ОПЛЕСКИ
ТИША
Тільки уявіть.
Я, шикарна, але товариська, перший день у новій школі.
Я розгублена, намагаюся знайти, де в мене перший урок,
аж тут бачу, як цей малий скейтбордист ледве тримається на воді!
Мені пощастило, що…
Це моя історія.
Що ж, плаваю я так собі,
але в ту мить згадала, що мені завжди казала мама:
«Ти розкішна».
І ще: «Хто не ризикує, той не п’є шампанського».
Завжди прагни до більшого.
А що може бути більшим, ніж урятувати людське життя?
Так!
Так, королево. Ти крута!
ВИХОДЬ ЗА МЕНЕ
-Я тебе люблю! -Я тебе теж, незнайомцю.
Вона на мене вказала. Я Незнайомець!
О ні. Що це таке?
-Обережно! -Перепрошую!
Зачекай!
Ми ще не знайомились. Я Челсі, Челсі Ван Дер Зі.
Нідерландське прізвище. Kusjes!
-Як екзотично. -Люблю тебе!
-А ти хто? -Я…
Я Рубі Ґіллман. Канадське прізвище… еге.
Ти наче вся така «не дивіться на мене»,
але є в тобі щось особливе.
Я вже справді мушу йти.
-Усе гаразд? -Що це з нею?
Ага, може, краще тобі прилягти.
Так, це дивно.
Що з нею не так?
Вона що, зараз блювоне?
Дах їде.
Усе гаразд?
Схоже, ніби ти натерпілась лиха.
Так. Я вже мушу йти. Негайно.
Ну все, народ. Шоу скінчилось.
Повертаємося до занять.
НЕРУХОМІСТЬ ВІД ҐІЛЛМАН ВІДКРИТИЙ ПОКАЗ
Вітаю вас у вашому новому домі, якщо дозволите так сказати.
Просто неймовірно.
Це чудове місце, щоб ростити дитину.
Тут, у Надмор’ї, дуже безпечно.
Переїхати сюди із сім’єю було найкращим моїм рішенням.
Узагалі-то Даґ тут виріс.
Ми хочемо, щоб його батьки були поруч, як народиться дитина.
І можна не платити няньці.
Це чудово.
Головне, щоб вони вас не вчили, як жити
і виховувати дітей.
Тобто це чудово, коли поруч є рідні.
Вам дуже пощастило.
БІБЛІОТЕКА ЗАЧИНЕНА
Чому я сяю? Сяйво – це недобре.
Ніколи більше не полізу в океан! Я урок засвоїла!
-Подзвони мамі. -Дзвоню Коннору.
Що? Я не це сказала! Подзвони мамі!
-Рубі, де ти поділась? -Привіт.
Заверши дзвінок.
-Чекай, я хотів запитати… -Я в тунелі.
Подзвони мамі!
Ні, не можна дзвонити мамі. Вона мене вб’є.
Їх що, аж три?
Це якийсь кошмар!
Ні!
Ні.
ВИПУСКНИЙ
Тут хтось є?
«Гідність і гонор». Оце ти далеко заблукала.
Чому ти в кримінальній документалістиці?
Ні.
Ні-ні.
Часто питають, як я доглядаю за бородою.
-Ви це бачите? Що це? -Кракен! Гей, там кракен!
Вона повернулася! Прийшла по мене.
-Ого! -Поглянь, який краєвид!
Божечки! Просто дивовижно!
Ну що скажеш, люба?
Скажу, що треба брати!
Прекрасно! Тоді я почну готувати документи.
Зробимо все швидко, щоб ви мали час подбати про дитину.
-Невже це все наше? -Подивись, яка краса!
Любий, ти ж хотів вбудований гриль, і ось, маєш.
О, знову зможу готувати на грилі.
Ви поки насолоджуйтесь останніми митями спокою,
бо з народженням дитини
-усе життя полетить шкереберть. -Добре.
Оглядайте. Призвичаюйтесь.
Як закінчите, лишіть ключ у скриньці.
Чи заберіть із собою. Неважливо. До зустрічі.
Візьми слухавку, Рубі.
ВИКЛИК
Візьми слухавку, Рубі!
Спокійно, Аґато, ти з цим упораєшся.
Усе буде добре.
От морський чорт!
Це, напевно, був дорожній конус.
О ні.
Агов!
Привіт, сестро.
Дядько Брілл вирішив провідати свою улюблену племінницю Рубі.
-Що? Брілле! -Привіт.
-Усе гаразд? -Ага.
А що не так?
Я на тебе щойно наїхала.
І як ви тут даєте собі раду з тяжінням?
Це просто жах, еге ж?
Ну та менше з тим, мої вітання.
Рубі вже така доросла, стала гігантським…
Тихше. Ходімо.
А в тебе й досі є сила в руках.
Ви що, знущаєтесь?
-Чому ти тут, Брілле? -Ми відчули поштовх.
То що, мама знає?
Ага. Вона відправила мене по Рубі.
Ось через це їй і не можна було в океан.
-То нащо ви біля нього живете? -Заради вологи.
Вологи.
Де вона? Треба її сховати.
Ага, спробуй сховати оце.
О ні.
-Ого… -Брілле, сидіти!
Рубі Ґіллман, іди сюди.
Нам негайно треба додому.
Але…
Я ж… я монстр.
Доню, ти не монстр. Аж ніяк.
Не хочу кричати. Поговориш зі мною?
Будь ласка, просто… просто поговори зі мною.
Привіт, дівчинко моя.
Не сердься, будь ласка.
Треба було тебе слухатись, але я ніби як…
-Пірнула в океан? -…пірнула в океан.
Знаю, але зараз я хочу, щоб ти була в безпеці,
тому нам треба додому.
Мамо, поглянь на мене.
Я ж тепер навіть не влізу в наш будинок.
-Мамо. -Ну-ну.
Ти знову зменшишся. Треба просто трохи зачекати.
Я тут. Чекатиму з тобою. Я нікуди не піду.
Я дуже рада, що ти тут, мамо.
Пам’ятаєш, як ти знайшла кита на узбережжі?
Ти про Клеренса Джей Віффертона?
Точно, що ж це я. Клеренса Джей Віффертона.
Ти поливала його зі шланга сім годин поспіль, аж до припливу.
О так. Я тебе спитала, чи можна, щоб він жив у нас.
І куди б ми його поділи?
У нас був шланг і гараж.
Та ну, я би про нього дбала.
Знаю, що дбала б.
Так! Я нормальна.
Ну майже нормальна.
Дякую.
Повір мені, все буде добре.
Бачу, б’єш ти сильно, як мама.
Мамо, що тут коїться?
Привіт, рибко. Що нового?
А я знаю? Хто б мені сказав.
-Рубі пірнула в океан, Артуре. -О ні!
І ти не померла?
-Померла? З чого б це? -О ні.
-Хто це? -А це хто?
Це наш син Сем.
Син? Тобто я став дядьком? Знову?
У мене ще не було дядька.
А в мене – племінника.
ЗАЧИНЕНО
Рубі, зберися з духом.
Я все поясню.
Розумієш, коли ти пірнула в океан, це викликало…
Це викликало…
Кракена!
Брілл хоче сказати, що ти здатна перетворитися на гігантського кракена.
Знаю, Рубі, це нелегко осягнути, але ти не сама.
Я теж можу стати гігантським кракеном.
Що?
Ти про це знала?
То оце я така?
Як у жахливих стереотипах про кракенів, нібито вигаданих людьми.
-Я обурений. -Це добре продається.
То на що я ще здатна?
Топити кораблі? Тероризувати моряків?
Ні-ні, нічого подібного.
Ти завжди казала, що ми ховаємося від монстрів,
а виявляється, монстр – це я.
Ти мені брехала.
Це була радше маленька недомовка.
-Ану збільшуйся! Я знімаю. -Семе! Прибери це.
Але ж це нереально круто.
Це не круто!
Я й так була трохи дивна, але тепер оце?
-Цього я не сховаю! -Сховаєш.
Ти не розумієш.
Щодня я стараюсь, аби ніхто не помітив, наскільки я інакша.
Я прикриваю волоссям зябра і стою прямо, ніби маю хребет.
Це важко.
Але оце просто неможливо.
Ні, Рубі, ти можеш це контролювати.
Як це робила я багато років.
Так, але ти не ходила в школу зі щупальцями.
А в мене будуть щупальця?
Ні, синку. У нашій сім’ї тільки жінки збільшуються.
Чоловіки лише старішають і гладшають. На жаль.
БАЧИЛА БІБЛІОТЕКУ?
Рубі, перетворення викликає океан.
Але на суходолі ти лишатимешся маленькою й двоногою.
МОНСТР, КАЖЕШ? ЖАХ
Круто! Уся школа говорить про монстра, що розніс бібліотеку.
Якщо не дізнаються, що це ти, то ми в безпеці.
Твоє тіло змінюється. Ти ніби розквітаєш.
Тату!
А твої щупальця отруйні?
-Семе. -Як таке може бути?
-Якщо не лізти в океан… -Твоє тіло – квітка.
А зайві руки виростають?
-Ти розквітаєш. -Щастить жінкам.
Усе прийде в норму.
Та перестаньте ви всі!
Тату, нічого доброго тут нема.
Семе, я тебе своїми щупальцями задушу.
Мамо, я не можу. Я зараз просто не можу.
Вона мене не згадала.
Я вас узагалі не знаю!
Чому б не поговорити про це?
Бо це неважливо. Не галасуй, Брілле.
Я зміг тебе знайти,
тож і решта мешканців океану незабаром знайде.
Я сама з цим упораюсь.
Просто поговори з нею.
Вона хоче допомогти Рубі.
Не може вона просто допомогти.
Хоч розкажи Рубі всю правду.
Місце Рубі на суходолі.
Знаю, ти хочеш як краще, але досить уже.
Я сама подбаю про свою доньку.
Еґґі…
Повірити не можу, що мама досі від мене щось приховує.
Нессі, ти просто геній!
Цей чувак нічого не здатен приховати.
Замикайте двері. Повернувся кракен!
Брілле!
ТАКСІ
Де ж він?
-Брілле! -Відчепіться, пір’яні демони.
Дурепи крилаті.
Гей!
Рятуйся. Мені вже не допомогти.
Облиште цю сосиску.
Бачила? Украли смакоту на паличці.
Дядьку Брілле, зберіться. Мені треба знати.
Хто вас сюди послав?
Ні-ні.
Не питай у мене нічого.
Я не вмію зберігати таємниці. Поговори з мамою.
-Мама нічого не каже. -І я не скажу.
Це вона має тобі розповісти про твою бабусю.
-Про кого? -Нікого.
Я не казав «бабусю». Що?
Я сказав «котусю». Няв!
У мене є бабуся?
Ні, прошу, не слухай мене. Я сам не знаю, що кажу.
Я голодний і нажаханий. Ці птахи…
Чекайте. Якщо в нашій сім’ї лише жінки стають гігантськими кракенами,
значить, вона теж гігантський кракен.
Прошу занотувати, що цього я не казав.
-Вона тут? -Що? Ні.
Вона нізащо б не покинула океан.
Не знаю, як твоя мама стільки протрималася.
Суходіл не для гігантських кракенів.
Так. Ваша правда.
Я нічого не знаю про те, як бути гігантським кракеном,
але нечесно це від мене приховувати.
Ні. Аж ніяк.
Я не можу чекати на відповіді.
-Мушу сама керувати своїм життям. -Так тримати.
-Я кракен. -Точняк.
Якщо хочу почути відповіді, то знаю, до кого йти.
-До мами. -До бабусі.
Так. Ні. Що?
Я тобі не дозволю. Твоя мама мене вб’є.
Дядьку Брілле,
ви й не уявляєте, як мені допомогли.
Знаєш, це ж ми за 15 років уперше обійнялись.
Ну тоді пробачте мені.
За що?
За оце.
Смакота на паличці.
Допоможіть!
Це ти хитро придумала, визнаю, але…
Так. Це просто дивовижно.
То що, тепер мені тебе з води ніяк не виманити?
Ну тоді пливи за мною!
Чекайте, дядьку Брілле.
Клеренс?
Клеренс Джей Віффертон! Яка я рада, що ти вижив!
Дякую!
Маєш гарний вигляд.
Дядьку Брілле,
в океані настільки чудово, що я й уявити такого не могла.
І далі буде тільки краще.
Ого.
Як запаморочливо.
Вітаємо в Королівстві Кракенів.
Так, знаю, що ти думаєш. Це вже трохи занадто.
Але такі вони, королівські особи.
Королівські? Тобто моя бабуся…
Королева! Королева-воїн.
Верховна правителька,
повелителька семи морів, і так далі, і тому подібне.
Обійми мене.
Як міцно.
Чекай, Брілле. Зараз час Рубі.
Ти ж казав, що не проти, так?
Авжеж, матінко. Я ж не нав’язуюся.
Повірити не можу, що ви моя бабуся.
Прошу, називай мене «бабуня».
Тебе, схоже, дивує загальний рівень величі й королівських розкошів.
Ну я точно не розраховувала мати справу з королевою.
Мама тобі ніколи не казала, що ти королівської крові?
Видно, це була ще одна недомовка.
«Недомовка»?
Аґато!
Не хвилюйся. Я ходжу до психолога.
Щосереди й щоп’ятниці, до мудрої акули-молота,
і вже пропрацювала свій гнів.
Геть, гніве.
Печиво.
Пригощайся, Рубі.
Воно дуже… Воно дуже смачне.
Трохи розм’якло.
Для мене його власноруч спекли.
Ну, поговори з бабунею. Розкажи мені все.
Що, жахливо було жити серед волохатих суходольців?
Ви про людей?
Від самого цього слова щупальця здригаються.
Люди взагалі непогані. Маю серед них пару друзів.
Запросила хлопця на випускний. Але, знаєте, вийшло не дуже.
Ну, дорогенька, можеш тепер про все це забути.
Ти створена для чогось більшого.
Пливи за мною.
Я її бачу. Це Рубі.
-Це Рубі. -Це вона.
-Дивіться, це принцеса! -Думаєш, це справді вона?
-Дякую. -Це Рубі?
-Поглянь. Це вона. -Така гарненька.
Привіт, Рубі.
Друзі-кракени,
нарешті перед вами моя онука.
Через 15 років
принцеса Рубі нарешті повернулася додому, щоб стати моєю спадкоємицею.
Зачекайте-но.
Ким-ким я маю стати?
Рубі, ти ж принцеса. Звернися до народу.
Здається…
що в мене панічна атака!
Панічна атака!
ВИПУСКНИЙ
-Отже, бабусю… -«Бабуню».
Римується з «красуню».
О, пробачте. Бабуню, я не та, хто вам потрібна.
-Я просто Рубі Ґіллман, звичайне дівча. -Хто сказав, що звичайне?
Жінкам у нашій сім’ї дарована велика сила
перетворюватися на гігантського кракена.
Рубі, у світі лише три гігантські кракени, і ти – одна з них.
Ми мусимо захищати океан і його мешканців.
Але багато монстрів заздрили нам
і намагалися захопити наш престол.
Мушу похвалитися – в них нічого не вийшло.
Левіафан, Умібодзу
і найжадібніший до влади, найнебезпечніший монстр…
Русалка?
Так! Русалка!
Але ж люди люблять русалок.
Авжеж, люблять.
Люди просто дурні.
Русалки егоїстичні, марнославні, самозакохані, з миршавими косами,
а їхня королева Нерісса найгірша з них усіх.
Вона хотіла правити океаном
і змусити його мешканців служити лише їй одній.
Зазвичай русалки нам, гігантським кракенам, не страшні.
Надто вони хирляві.
Але їхня королева знайшла древню зброю – Океанський Тризуб.
Тільки він достатньо потужний, щоб перемогти гігантського кракена.
Ми билися проти неї в перших лавах,
і за це…
ми заплатили страшну ціну.
Якщо чесно, гадаю, нам усім прийшов би кінець, якби не твоя мати.
Та ну. Оце моя мама? Вона що, була така крута?
Вона була нашим наймогутнішим воїном.
Ну ще б пак. Я її навчила всього, що вмію.
Вона зійшлась у великій битві з русалкою-загарбницею
і вирвала в неї з рук Тризуб.
Я це назвала її «королівським моментом».
Це було славетно!
Нерісса з ганьбою втекла.
Ми мали шанс назавжди розбити русалок,
але твоя мати зробила дещо незбагненне.
Вона заховала Тризуб, покинула королівство і свій народ,
і все для того, щоб прикидатися людиною?
У вас лазерні очі?
Ну це біолюмінесценція з електричним зарядом,
але так, ними можна вжарити.
У тебе теж є приховані сили.
Що, не лише збільшуватись у найнезручніший момент?
Ти особлива, Рубі. Ти це відчуваєш у глибині душі.
Дозволь мені тебе навчити.
Але мама мені сказала, що якщо не пірнати в океан,
-я не стану… -Гігантським кракеном?
Ти не людина, яка перетворюється на кракена.
Ти кракен, який ховається в людській подобі.
Коли ти дізнаєшся, на що здатна, захочеш стати королевою кракенів.
За правом народження.
І хоч як би ти не пручалася, як не опиралася, від долі не упливеш.
Не знаю, бабуню. Мені подобається математика і Коннор.
Як звичайній дівчинці.
Що ж, добре.
Дуже рада була провести з тобою час, Рубі.
І я теж.
Дякую, що розповіли правду.
До нових зустрічей.
То що ж, ви її отак відпустите?
Вона ще повернеться. Кракен завжди відгукується на поклик.
Ви й про Аґату так казали.
Бувай, Клеренсе.
Бува-а-а-й.
Гей, там кракен!
Дейві, стерно ліворуч. На всіх парах!
Летіть! Летіть, красуні мої.
Що це?
Погляньмо на тебе зблизька.
Лазерні очі, вмикайтесь!
Лазерні очі!
Тримай курс, Дейві.
В’юнка ти рибка, еге ж?
Стоп. Це що…
Новенька.
О боже. Привіт.
Челсі? Як ти тут узагалі опинилась?
Бо я грьобана русалка.
Вирішила тебе врятувати,
бо ж я, типу, ніби як минулого разу вкрала твої лаври.
А тепер – особлива пропозиція від Ґордона.
Сюрприз! Це бомба!
Пора звідси пливти.
Ну або померти. Як бажаєш.
МОРСЬКЕ ЧУДОВИСЬКО
Та не кажи нічого, Дейві.
Ти такий маловір.
Ох. Досі повірити не можу, що ти…
Кралечка з хвостом? Рибина твоєї мрії? Русалка?
Не можу повірити, що мені нарешті є з ким ділитися переживаннями.
Моя найліпша морська подружка.
Слухай, Челсі, дякую тобі за те, що ти зробила,
але ще зранку моєю найбільшою проблемою був випускний.
А відтоді стільки всього встигло трапитись.
Тому я просто хочу додому, виспатись
і вдати, що цього дня не було.
Ну я просто думала, що в нас багато спільного,
але якщо тебе це дратує, то бувай.
Так, Рубі, тобі все вдасться.
Треба просто дійти до школи
і провести там цілковито й абсолютно звичайний день.
Люба, не картай ти себе так.
Ох, Артуре. І як це я досі нічого їй не розповідала?
Що я взагалі собі думала?
Ти думала про те, щоб захистити її, як і завжди.
А якщо вона покине школу?
Що, як вона знайде роботу й утече, так само, як і я?
А якщо зненавидить мене, як і я ненавиджу матір?
Це слизька доріжка, Артуре.
«Ненависть» – це занадто. Вона тебе любить.
Вона ніколи не втече.
Це очко не на мою користь.
О, Рубі. Як ти почуваєшся?
Добре виспалась? Усе знову в нормі?
Так. Усе гаразд.
Точно? Ти наче розпашіла.
Мамо, все добре. Чесно.
Рубі, це що, від тебе пахне морською водою?
Морською водою? Що?
Ні. Мені вже пора.
Добре. Гаразд. Як захочеш поговорити, я тебе чекатиму.
Просто хочу, щоб ти знала, що не мусиш нічого від мене приховувати.
-Прямо як ти? -Що, доню?
Нічого. Бувай.
Люблю тебе! Будь розумничкою.
Я почула шум. Придивилась і побачила це жахіття зі щупальцями.
МІСЦЕ ЗЛОЧИНУ НЕ ЗАХОДИТИ
Воно знищило розділ із романами про зомбі для юнацтва.
Розділ з романами про зомбі для юнацтва!
-Еріку. Поглянь-но. -Наукпоп?
Мамо, я передумала. Хочу знову вчитися вдома.
-Ніколи не любив цю бібліотеку. -А в нас є бібліотека?
Цю химеру й Ґодзілла не подолав би.
Тут виринув монстр зі щупальцями, а я маю вчити математику?
-Яка мерзота. -Ось ти де!
Чому ти вчора не відповідала?
Я боялася, що той монстр тебе вхопив.
Я нам усім вирізала по свистку з ялівцю.
Він допоможе виграти кілька секунд, щоб урятуватись.
Круто! Ялівець – то відомий засіб проти кракенів.
Що? Кракенів? Нащо ти таке кажеш?
Усі ж знають, що кракенів не існує, тож…
Увага. Сюжетний поворот.
П’ятнадцять років тому ви всі з мене сміялися.
Пробач, Дейві. Крім тебе. Ти завжди в мене вірив.
Але тепер я нарешті маю докази існування кракенів.
Мене часто питають, як я доглядаю за бородою.
Кракен! Гей, там кракен!
Вона повернулась!
Прийшла по мене!
Дейві, знімай!
З вашою допомогою ми витягнемо цю почвару з тіні
і нарешті з’ясуємо, що воно насправді таке.
Уболіваю за цього чувака.
Велика пітьма піднялася з глибин, щоб поглинути нас усіх.
І цього разу вона не нагнітає.
Та це ж той дивак Ґордон. Не сприймайте його всерйоз.
У нього всього з десяток підписників.
Поки що.
Тревін це поширює в усіх соцмережах.
-Що? -Чула про мій канал?
У мене купа глядачів.
Купа – це скільки?
Десь так сто сорок…
тисяч.
І… відео опубліковане. Готово.
-Тепер воно там назавжди. -Чекай.
Кракен! Гей, там кракен!
Уявляєш собі таке?
Той старий на катері мав рацію.
Ця істота реально монстр. Справжній живий монстр.
Рубі? Твій вихід, Рубі.
Блісс, де нюхальна сіль?
Ти куди? Ти забула свисток!
О господи.
Кракен! Гей, там кракен!
Кракен!
Не бігати в коридорі.
Тобі не завадить охоронець, поки тут розгулює кракен.
Як мило.
Цей монстр може ховатися де завгодно.
-Я б із ним побився. -Челсі?
Можемо поговорити?
Так, вийдіть усі.
Приватна розмова. Бувайте.
То що, як справи?
Челсі, пробач, що я вчора втекла…
Ох. Вибачення – це так банально.
Краще одразу все мені розповідай.
Слухай, я…
Ти на суходолі лише день, а вже стала тут своєю.
Я тут провела все життя, і все одно почуваюся чужою.
Я хочу бути просто Рубі Ґіллман, звичайною підліткою.
Фу! Що ж у цьому цікавого?
Рубі, ти гігантський кракен.
Може, прагнутимеш до чогось більшого, ніж «бути звичайною підліткою»?
Ох, моя ж ти гарненька, маленька, м’якенька рибонько.
Знаєш, що тобі потрібно?
Шикарні коси й русалчин хвіст?
Ні, але це б теж не завадило.
Тобі, Рубі Ґіллман, треба побачити, яким прекрасним може бути твоє життя.
Тобі потрібен вихідний у морських глибинах!
Добре. Гайда!
Ура!
Лишилося чотири дні до випускного –
останньої нагоди повеселитися перед нудним дорослим життям.
Це був дивовижний день. Сім морів за сім годин!
Яку ж маячню написали про кришталеву медузу
в «Морській біології».
Пробач. Я надто повернута на цій темі?
Та ні.
Повірити не можу, що твоя мама все це від тебе приховувала.
«Ховатися – значить виживати». Це девіз сім’ї Ґіллманів.
Девізи – це дурня, ось мій девіз. Ненавиджу ховатись.
Але ти маєш такий успіх у школі. Усі тебе люблять.
У тебе й справді є все, чого забажаєш.
Ні, це не так.
З часів Битви за Тризуб усі ми, русалки, мусимо переховуватись.
Я так більше не могла. Я почувалася загнаною в пастку, тож утекла.
Але у школі в Надмор’ї я була геть самотньою.
Ніхто не бачив мене справжню.
А потім я знайшла тебе, свою найліпшу морську подружку,
і тепер у моєму житті знову все добре.
Якби не ця війна русалок із кракенами,
ми з тобою могли б завжди бути такими вільними.
О, авжеж. Так. Але ж двоє підліток не можуть змінити історію.
Стривай. Яке перше правило любителя математики?
Мовчати, що ти любитель математики?
Ні. Треба проаналізувати задачу.
Вище голову, Челсі.
Має бути спосіб припинити війну,
щоб ти не мусила ховатися від кракенів,
а я – ставати принцесою-воїном
у міжвидовій вендеті.
Ну є один варіант.
Тільки уяви – Челсі Ван Дер Зі й Рубі Ґіллман
знаходять Океанський Тризуб і рятують майбутнє морів.
Оцю штуку, якою одержима моя бабуся?
Так! Тризуб. Послухай мене.
Якщо ми дістанемо Тризуб, то покажемо, що воювати далі ні до чого.
Він може стати символом миру.
Тоді бабуся не готуватиме мене до битви.
Я зможу жити в океані й на суходолі у своїй справжній подобі.
Не треба битися.
А русалкам більше не буде чого боятись.
Не треба ховатися.
-Не битися. -Не ховатися!
-Не битися! Не ховатися! -Не битися! Не ховатися!
Я хвилююся через барбекю.
Та ну, Керол.
Ніхто не знає, що саме сталося з бібліотекою.
-Семе, зніми навушники. -Може, то був витік газу.
Повір, твоїм покупцям сподобається, як спокійно в Надмор’ї.
Тут, у Надмор’ї, замість спокою запанував жах.
Стає все більше свідків появи гігантського кракена.
Стук-стук. Хто там? Це дядько Брілл. Я вже всередині.
Не відмовлюся.
Секундочку, Керол.
Що ти тут робиш?
Коли я повернувся ні з чим, мама оскаженіла.
Побуду тут, поки не вгамується.
Кілька місяців, пару років.
Щонайбільше століття.
Люба, тут кепські новини.
Зі мною капітан Ґордон Маяк.
Отже, пане Маяк, ви стверджуєте, що бачили…
-Обличчя самої смерті! -Нібито.
Слухайте, мені в команду потрібні здорові чоловіки, жінки й діти,
щоб допомогли впіймати того кракена!
Цей чувак мене лякає, а я ж живу з воєначальницею.
Еґґі, вона в нього на відео.
-Ти ще там? Що сталось? -Та ні, нічого.
Запроси покупців на суботу.
Ой-ой. Цей погляд.
Натякає, щоб ми зробили щось таке, чого не хочемо.
Я все своє життя шукав кракена.
І заплатив за це високу ціну.
Ну гаразд.
Але якби не кракен, я б не придбав це судно,
а якби не судно, не заставив би будинок.
А якби не заставив будинок, Теммі від мене б не пішла.
Знайомо.
Це ми й досі про кракенів?
Якщо йдеться про океан, я до ваших послуг.
А я добре володію оцією цяцькою.
Він знає, що це лише для відповідальних дорослих.
Гостреньке.
-А ти хто такий? -Я Брілл.
На землі народився, жив і помру.
Не люблю воду.
Кличемо його Відроголовим.
Не дуже кмітливий, та добре витримує покарання.
Справляє враження.
Вас прийнято!
Відроголовий, ти зі мною.
Ну не заздри, Дейві.
Що це за місце?
Колодязь Морів.
Джерело всієї енергії океану.
Тут твоя мама заховала Океанський Тризуб.
Справді? Звідки ти про це знаєш?
Бо вона забрала його в моєї мами, королеви русалок, і сховала там.
Моя мама загинула, намагаючись його повернути.
Дуже тобі співчуваю.
Це не твоя провина.
Вони були ворогами.
То як нам його дістати?
Кожна течія має власну силу та міць.
Тобі треба пропливти через усі течії до центру, де захований Тризуб.
На таке здатен лише гігантський кракен.
Це мусиш зробити ти, Рубі.
Гаразд…
Це ж просто підводний вулкан смерті.
Тож…
перший крок – проаналізувати задачу.
Добре. Задача складна.
Просто карколомна.
Нам знадобиться допомога.
Рубі. Оце так несподіванка!
Навчіть, як керувати моїми силами.
Я й не чекала, що ти попросиш.
То з чого почнемо? З лазерних очей?
Перш ніж летіти крізь океан, треба навчитися плавати.
Знаєте, я непогано плаваю, тож можемо це пропустити
і вивільнити силу моїх лазерних очей.
Піу-піу!
Ти мусиш прийняти свою «кракеновість» і облишити своє земне «я».
Ура!
НАШЕ ЗАНЯТТЯ В СИЛІ
02:01:58:10РУБІ-ДУ
ТИ ДЕ?
РАНО ВИЙШЛА, ПІЗНО ПРИЙДУ. РУБІ
Найсильніша зброя гігантського кракена…
-Лазерні очі? -Ні. Наша сила.
Як внутрішня, так і зовнішня.
Отепер можеш казати.
Лазерні очі!
Перший крок – розбудити в собі пристрасний гнів.
Пристрасний гнів? Як тоді, коли мою шафку заїло перед уроком.
Шукай глибше.
-Друзі без мене йдуть на випускний. -Глибше.
Коли мама бреше мені прямо в очі.
А як це вимкнути?
ВИПУСКНИЙ
Ви не бачили Рубі?
Та ні, не бачили.
Ох! Троянда.
РУБІ, ЯК ЩОДО ВИПУСКНОГО?
ВИПУСКНИЙ
Рубі, я бачу, що твоє серце величезне, як сам океан.
Люба моя, товстошкірість – найкращий захист для королеви.
Це броня.
Це майже крутіше за лазерні очі.
Майже.
Кракен! Гей, там кракен!
Привіт.
Рубі? Де ми тебе тільки не шукали.
Ось тобі й командна солідарність.
Тут виринув монстр, а я маю вчити математику?
Ти кракен, який ховається в людській подобі.
На суходолі ти лишатимешся маленькою.
Ця істота – монстр. Справжній живий монстр.
То що, зможеш його дістати?
Я була так близько. Навіть побачила його.
Як же твоя мама змогла туди потрапити?
Не знаю.
Але, схоже, доведеться мені зробити дещо геть нечуване.
-І що ж? -Спитати поради в мами.
Пішов корабель у море один
«Бляшанка з чаєм» – так звався він
Ревли вітри, хилився ніс…
Що там таке коїться?
Спершу ви спалили двигуни. Потім забили мені трюмну помпу.
А тепер ми вже кілька годин як збилися з курсу.
Ну й де ж мій кракен?
Гей, там кракен!
-Семе, це сигнал для нас. Пора. -Зрозумів.
Дейві, вмикай музику!
Цього разу не втечеш!
От халепа!
Ого! Ґордоне, вам це вдалося.
Ви вбили чудовисько, а ось і доказ –
кракенове дитинча власною персоною.
Але ж воно таке крихітне.
Обережно!
Малеча в них найсмертоносніша.
Найсмертоносніша?
Але ж воно навіть миле.
Дейві!
О ні!
Не вбивай мене.
Не вбивай мене, хижий кракене!
Пощастило.
Я пережив напад смертоносного малюка-кракена.
Нарешті маю доказ.
Тепер ти б не стала зі мною розлучатися, Теммі, еге ж?
Сфотографуй, юнго.
Ось вам, ненависники. Байдуже до ваших низьких оцінок.
НАМ УДАЛОСЯ!!! МОЛОДЦІ!
Ну що, хлопці, заспіваймо на честь цього матроську пісню.
Ви співайте нижню партію, а я – верхню.
Нессі, ти просто геній.
Страшно знайомитися з твоєю мамою.
Вона ж одразу зрозуміє, що я русалка.
Як там моя зачіска?
Волосся ніби пушиться, а людині з розпушеним волоссям віри немає.
Челсі, ти моя найліпша морська подружка.
Усе буде добре.
-Не треба битися. -Не треба ховатися.
ВХІДНИЙ ДЗВІНОК
-Смакота на паличці? -Пригощайтесь.
Будете смакоту на паличці? А він буде?
-А вона? -Ґері, подивіться на басейн.
Твоя правда, Аґато. І чому я так переймалась?
Я ж казала, Керол. Це найкраще місце для сімей.
Перепрошую.
РУБІ, ТИ ДЕ?
Ось вона!
Еґґі, я так тобою пишаюся.
Ти стільки років заради цього працювала.
Ну без своєї команди кракенів я б не впоралась.
Слухай, були якісь новини від… Рубі!
Привіт, незнайомко. Знала, що ти прийдеш.
Мамо, нам треба поговорити про дещо важливе.
Це про випускний? Бо…
Ні, але й так. Але ні.
Це набагато важливіше за випускний.
Океан. Мир. Щастя.
Ми прагнемо того самого, що й ти, і маємо план.
-Але потрібна твоя допомога. -Ми?
Познайомся з моєю найліпшою морською подружкою Челсі.
-Що коїться, Рубі? -Тільки не сердься.
Вона русалка, але тобі вона сподобається.
У будинок, негайно.
Рубі, послухай мене. Ти не розумієш, яка це небезпека.
Ми залишили океан через русалку.
Не хвилюйся. Вона не схожа на свою маму.
-Маму? -Королеву русалок.
Вона дочка королеви русалок?
Так, але вона моя подруга.
Вона тобі не подруга. Вона небезпечна.
Ти говориш, як бабуня.
Перепрошую. Я говорю як хто?
Бабуня. Вона мене навчала.
Розповіла, чому ти пішла.
Навчала тебе? Для чого?
Мамо, хіба ти не розумієш? Це наш шанс усе виправити.
Рубі, тобі це не до снаги. Ти не знаєш про все, що сталося.
І хто в цьому винен?
Я хотіла з тобою поговорити, все розповісти.
Але й хотіла, щоб ти була в безпеці, жила нормально.
Нормально? Ховаючись у цьому містечку, живучи фальшивим життям?
Я всім пожертвувала задля твого «фальшивого життя».
Я більше не ховатимусь!
О ні. Брілле!
Відверни увагу.
Гей, дивіться, як високо я підкину племінника.
Де він подівся?
Вуаля!
Ми змінимо світ – з тобою чи без тебе!
Рубі, я розумію. Ти зла. Хочеш битися.
Як і я у твоєму віці.
Але повір, це хибна битва. Ти не на тому боці.
Ти не можеш учити мене, як жити.
Та ні, можу. Я все ще твоя мати.
Тобі більше не можна в океан.
Іди додому й заспокойся!
Аґато, все гаразд?
Що сталося?
Рубі подружилася з дочкою Нерісси.
О ні.
А моя мати її навчала.
П’ятнадцять років минуло, а вона й досі тримає мене у своїх щупальцях.
А як же Рубі?
Вона мене зараз ненавидить.
Знайди її. Подбай, щоб була в безпеці.
А я розберуся з матір’ю.
Рубі, зачекай!
Усе добре? Що там сталося?
Мама хоче, щоб усе лишалось, як є.
Хоче, щоб я лишалася такою, як є.
Але цього разу я не зверну зі шляху.
Мамо!
А я думала, що це я люблю ефектно з’являтись.
Тримайся подалі від моєї доньки.
Тобто від моєї онуки?
Від принцеси? Спадкоємиці престолу?
Ти й досі добиваєшся свого.
Деякі речі не змінюються.
Ти хочеш примусити свою дочку жити життям, яке їй не миле.
І де ж я таке вже чула?
Різниця в тому, що я не робила з неї віддзеркалення своєї пихи.
Що ж, це правда.
Ти зробила з неї істоту, що тікає й ховається.
Ти досі думаєш, що я злякалася битви.
Думаєш, легко було починати спочатку? Усім ризикнути?
Я ніколи не припиняла битись. Я б’юся за свою сім’ю.
Я б’юся за тих, кого люблю.
А ти? Ти просто любиш битися!
Вона ж іще дитя.
Миле наївне дитя.
І зараз вона в біді.
Вона подружилася з русалкою.
-Що? -Так.
З дочкою королеви русалок.
Дочкою? У Нерісси не було дочок.
Рубі.
Вийшло!
Я цього чекала 15 років.
П’ятнадцять років чекала, щоб помститися твоїй матері…
-Що? -…скинути з престолу твою бабусю
і зруйнувати королівство кракенів.
Челсі?
Немає ніякої Челсі.
Я Нерісса.
Що… Що це з тобою?
Здивована?
Я грьобана русалка.
А ти просто дурне дівчисько.
Усі ці веселощі були заради того, щоб ти здобула його для мене.
Моя найліпша морська подружко.
Але ж я тобі довіряла.
Я тебе обіграла, дурненька.
ВИПУСКНИЙ ВЕЧІР
Що це?
Обличчя самої смерті.
О ні.
Агов!
А місіс Ґіллман удома?
Стук-стук!
Гей! Цей будинок був у довірчому володінні.
-Тікай! -Біжимо до судна, Дейві.
Треба вбити кракена.
-Чекайте! -Ґіллмане.
Допоможеш мені вбити монстрів?
Ні. Це моя дружина.
Що? Але якщо вона…
А ти її…
Це значить…
Прошу, не вбивай мене, хижий кракене.
Візьміть себе в руки. Нам іще полювати на русалку.
Дякую. Це мені допомогло.
Де моя дочка?
Ми з нею вже попрощалися.
Але перед тим вона віддала мені оце.
Наймогутніша воїтелька в усьому морі, а ховається поміж людей.
Яка прикрість.
З моєю дочкою нікому не можна так розмовляти.
Крім мене.
Ти постарішала, королево.
Постарішала й посуворішала.
На щастя, русалки непідвладні старості.
Що ж, сподіваюся, ви битиметеся краще, ніж Рубі.
Рубі!
Не хвилюйся. Я тебе звідси визволю…
поволі.
Визволю тебе звідси поволі.
О ні. Що сталося?
Я думала, якщо дістати Тризуб, усім стане краще,
але я все тільки зіпсувала.
Мама мала рацію.
Треба було мені йти додому, як вона сказала.
Знову сховатися й лишитися маленькою.
Що? Ні, Рубі, твоя мама не це мала на увазі. Чесне слово.
Вас там не було.
Я, звісно, мало що й мало про що знаю, але знаю свою сестру.
У дитинстві я дуже пишався тим, що я її брат.
Вона була сильною й упевненою в собі.
Усі її любили,
та згодом вона покинула нас,
і я не міг зрозуміти, чому вона вирішила залишити океан,
доки не побачив, яке чудове життя вона влаштувала на суходолі.
І я усвідомив, що твоя мама обрала свій власний шлях.
Вона обрала тебе.
Пора раз і назавжди знищити той Тризуб.
Так! Покажи їй, дитинко.
Я зараз дожену.
Але ти на мене не чекай.
Як же приємно повернутися.
І цього разу я вас позбудуся назавжди.
Не чіпай мою маму!
Рубі Ґіллман?
Пауза. Перемотуємо. Рубі?
Ти ж мала померти.
Тільки уяви.
Дивне дівчисько виконує присуд долі, долаючи фальшиву подружку!
Що вона робить?
Відгукується на поклик.
Відчепися від моєї сестри.
О так! Оце я розумію.
Даґу, це наш будинок.
Досить цих дитячих ігор.
Ненавиджу школу.
Якщо це і є наш кінець, зустрінемо його без страху!
Рубі, вона за тобою!
Тобі не перемогти, Рубі Ґіллман.
Ти ж просто дурне дівчисько.
Знаєш, що найжалюгідніше?
Те, що ти думала, ніби така, як я, може подружитися з таким монстром, як ти.
Я не монстр.
Я кракен.
Мамо, нам треба вистрелити по Тризубу разом.
Ні, його неможливо знищити. Тому я його й заховала.
Ми зуміємо, якщо об’єднаємо сили одночасно.
Це формула експонентного зростання.
Нам треба стріляти сильніше й довше.
Повір мені, я знаю математику.
Усе може закінчитись інакше.
Просто віддай Тризуб.
Ти ніколи не зумієш його в мене відібрати.
Я, може, й не зумію,
а от ми разом зуміємо.
Ні.
Молодець, Рубі!
Оце було успішне полювання на монстра.
Ми впіймали русалоньку, Дейві!
Будь ласка. Прошу.
Я ж не зла.
Я просто гарненька…
і мене не так зрозуміли.
Ну що зробимо з русалкою?
Смажену рибку всі люблять.
Ні. Геть, гніве.
Ех, підлітки.
Геть, гніве.
Пробач мені, Рубі.
Я помилялася. Треба було розповісти тобі правду,
тож відтепер не будемо більше брехати.
І не будемо ховатись.
Думаю, ти ще встигнеш на останній танець.
А тепер поговоримо про її коронацію.
Мамо, не починай.
Гаразд.
Матері краще знати.
А ось і Брілл.
Матінко! Що ви тут робите? Та ще й з Аґатою?
Усе добре? Усі в нормі?
Зараз час Брілла.
Я на це 15 років чекав.
Хто плаче? Це ви плачете.
Ти наша героїня.
Я тебе дуже люблю!
Ти найкраща!
Ми так тобою пишаємось.
-Так! -Рубі – королева випускного.
Ти нас усіх урятувала.
Пробачте, що раніше всього не розповіла,
і пробачте, що покинула вас.
Не треба було брехати.
Рубі, моя ти мила, розкішна, гігантська найкраща подруго,
можеш ніколи й нічого від нас не приховувати.
Так, ми завжди будемо поруч із тобою,
байдуже, що ти мало не влаштувала кінець світу.
Пробачте, не нагнітатиму.
Хоч ти кракен, хоч канадка – завжди тебе любитимемо.
Командна солідарність?
Командна солідарність.
Здоров.
Рубі. Привіт.
То це ти там була?
Винна.
-Рубі… -Конноре…
-Ти перша. -Ні, ти перший.
Добре, я перша.
Конноре, підеш зі мною на випускний?
ТАК
Чекай. Конноре, це що, графіки похідних квадратичних функцій?
Скажімо так: у мене була добра репетиторка.
Потанцюймо.
ВИПУСКНИЙ
А хто цей симпатичний юний кракен?
Це Сем, наш син.
Син?
Тобто я знову стала бабунею?
Як же це крутезно.
А ваші щупальця отруйні?
Ви колись билися з гідрою?
А краще скажіть, у вибивали ви грали?
Схоже, ти мені сподобаєшся.
Так, друзі. З вами Ґордон.
Це моє відео з офіційними вибаченнями.
Я трохи нетактовно висловлювався про кракена.
О боже, ви що, ведете трансляцію?
У мене жахлива зачіска.
-Так от… -А скільки в нас уподобайок?
Це Аґата Ґіллман, ріелтерка й кракен, яка захищає Надмор’я.
Це найбезпечніше місце для сімей завдяки моїй доньці.
Знову вітаю вас «У пляшці».
Будемо віднаходити зв’язок зі своїм внутрішнім морем.
Ну, попливли.
Я вивів гру у вибивали на принципово новий рівень.
Я – легенда.
СТАРША ШКОЛА НАДМОР’Я
Рубі, там бачили Кита-Диявола,
він прямує до королівства кракенів!
Ну що, примадонно?
Потримай мої підручники.
Бачите. Я ж вам казала.
Океану завжди потрібен кракен,
і кракен завжди відгукується на поклик.
КРАКЕН-ДІВЧА НА ІМ’Я РУБІ
Переклад субтитрів: Тетяна Ткаченко