Hvilken...
- Pappa, hvorfor... - Ja.
3 ÅR GAMMEL
Hvorfor kjøpte du ikke Captain Blue?
Fordi vi har Captain Black, Colonel White, Destiny Angel og Captain Scarlet.
Jeg...
Cat... Captein Black har gått seg vill
på soverommet mitt et sted.
Jeg vil ha en video.
Jeg er lav, rødhåret og bruker briller,
en engelskmann fra bygda som stammer og beatboxer.
Han der blir ikke popstjerne.
Veldig bra, Edward.
Det var bra.
En dag rocket jeg i vei Sola skinte på meg
10 ÅR GAMMEL
Så hørte jeg noe støy En gjeng gutter hadde det gøy
Da så jeg at de solgte droger Jeg sa til dem, det er over
Du er en kriminell
Jeg sa til dem
Du er en kriminell
Om du hadde gått inn i klasserommet mitt på videregående og sagt:
"Hvem i denne klassen kommer til å rappe med 50 Cent og Eminem?
Hvem i klassen?" Det var usannsynlig.
Men du skaper din egen skjebne.
Bli med opp på scenen, så skal dere få se. Ingen ser meg ennå, på grunn av skjermen.
Ofte går jeg opp hit før konserten for å få litt oversikt.
For å vite hvor alt og alle befinner seg.
Det blir moro. Skal du være på scenen hele...
- Til du ber meg stikke. - Flott.
Jeg planla livet mitt i stor grad.
Jeg fomlet ikke bare rundt i blinde og prøvde på noe.
Jeg tenkte: "Det er dette jeg vil, jeg må bare skrive sanger, så skjer det."
Og det gjorde det.
Da dere kom og spurte om jeg ville lage en dokumentar,
sa jeg: "Ja, om innspillingen av Subtract.
Meg i studio, innspilling av videoer, og så konsertene,
med konserten som avslutning på dokumentaren."
Men jeg vet ikke. Dokumentaren er ikke sånn.
Dette året har lært meg
at planer kan endres veldig raskt.
KAPITTEL 1: KJÆRLIGHET
2022 MATHEMATICS VERDENSTURNÉ
Ok, Zurich! Jeg vil se hele stadion hoppe!
Kom igjen, hopp!
KONSERT 48
Etter videregående tenkte jeg: "Om du jobber hardt, kan du klare det."
Jeg spilte konserter i London fra jeg var 15.
Flyttet da jeg var 17 og solgte CD-er fra ryggsekken på konsertene.
Ta banen til neste plass.
Vet ikke om jeg har lov til å reklamere, men CD-ene betaler maten min.
Jeg hadde en ryggsekk med en loop-pedal, 30 CD-er, og det var meg.
Man må jobbe hardere enn alle andre, for det er alltid noen som ønsker det mer.
Jeg så på mine samtidige og tenkte:
"Du spiller én konsert i uka, jeg skal spille tre hver kveld."
Folkens, til denne har vi ingen mikrofon, så vi blir nødt til å...
- Være stille. - Akkurat.
Sanger- og låtskriver-kvelder gikk tregt,
så jeg spilte på jazzkvelder, hiphop-, soul- og poesi-kvelder.
På hiphop-kvelder sang jeg 50 Cents "In the Club".
Folk ble forbløffet fordi jeg ser ut sånn jeg gjør.
Plateselskapene var skeptiske.
Vi er inne. Vet ikke hvor, men... Ed!
MUSIKKENTREPRENØR OG EDS BESTE VENN
Si hei til kamera. SBTV.
Vi laster den opp på Twitter.
Som musiker må du treffe den ene personen som sier: "Ja!" For meg var det Jamal.
Jamal hadde en musikkvideokanal, SBTV.
Videoen min var den første som fikk over 20 000 visninger på plattformen hans.
Så 100 000, 500 000, en million.
Mange tar i bruk nettet nå for tiden.
Vi var bestekompiser fra første dag.
Vi gjorde suksess på YouTube.
Det er veldig vanlig i disse dager, særlig med Spotify og TikTok.
Ed Sheeran, eller Sheeranator.
Den gangen tenkte vi: "Ikke vent på plateselskapene.
Gjør det selv, så kommer de etter og har bensin på bålet ditt.
Men du må selv gjøre opp ild."
...SBTV. Acoustic 64. Og låta heter "The A Team".
Jeg hadde skrevet mange låter
som jeg trodde verden kom til å elske, men som falt for døve ører.
Så jeg forventet ingenting med "A Team", men så skjøt den fart.
Alle artister starter med en sånn sang. Den ene sangen som åpner døra.
Jeg signerte kontrakt, dro på turné. "A Team" ble sluppet og ble en hit.
Signerte platekontrakter, og det var det.
Ed Sheeran på den lange lista...
Husker første gang jeg var på radioen.
Første utsolgte konsert. Første albumsignering.
Første gang i USA.
I MORGES LØRDAG
Da jeg begynte å oppnå suksess, var det det jeg begynte å jakte på.
Visste ikke at jeg kunne spille på O2, la oss prøve Wembley.
Hallo, Wembley!
Wembley? La oss prøve Glastonbury.
Og derfra bare ballet det på seg.
Hvordan har dere det, Helsinki?
Tusen takk, São Paulo!
Jeg spilte i over 40 land og solgte ni millioner billetter på Divide-turneen.
Og det ble 63 millioner solgte album.
Ed Sheerans Divide-turné har slått U2 sin rekord,
og er en av verdens mest sette og inntjenende turneer.
Jeg husker at ingen i rommet lyttet til den.
Sprøtt å oppleve dette hver kveld. Takk.
Du oppdager fort at det ikke egentlig handler om de store høydepunktene.
I tillegg til det jeg har oppnådd profesjonelt,
har jeg også oppnådd ting privat. Jeg er gift og har to døtre.
Når kom du?
- Snakker du til meg? - Ja.
EDS KONE
Midtveis. Flott konsert.
Jupie og Lyra sover.
DE HAR TO BARN
Pumpet du?
Nei, jeg pumpet ikke, men Jupes var... Du vet hvordan hun...
Forholdet til Cherry er det beste i livet mitt, og det er bare vårt.
Alt i livet mitt ble bedre da hun kom inn i det.
- Skål, kjære. - Skål.
ROMANTISK AFTEN
- Sist vi... - Så kult.
- Vi kjørte party-tuk-tuk i Bangkok. - Skikkelig party-tuk-tuk.
Jeg husker bare at vi lente oss ut av vinduet og...
Jeg måtte ta en taktisk blund halvveis. Jeg bare sov.
- Da vi møttes, bodde jeg i New York... - Kjære vene.
Jeg kjente Ed fra skolen og visste hva han ville drive med. Han var ikke i tvil.
- Vi dro ut i båt i Central Park. - Central Park.
På innsjøen.
Men det var den varmeste, travleste dagen i New York.
- Så vi rodde ut... - Jeg rodde, hva?
Og midt utpå begynte en haug med båter å omringe oss, turister.
- De rodde etter oss. - De filmet og tok bilder.
- Og jeg... - Og Ed svettet.
Chez sier: "Skal jeg ro?"
"Det siste jeg trenger, er et bilde av deg som ror meg."
Leiligheten din hadde ikke engang soverom, de hadde bare delt av stua.
Etter en måned fant hun en ny leilighet og ba om hjelp til å flytte.
"Ja, selvsagt", sa jeg.
Så vi pakket tingene i esker, og det var en glovarm dag.
- Førti sekunder. - Og løftet kasser.
- Vi fikk alle tingene inn på lageret... - Ja, stemmer.
Og inni meg tenkte jeg: "Neste gang betaler vi for flyttehjelp."
- Dette er... - Nei, ikke...
Du forteller alltid den historien.
- Som om jeg var sprø... - La meg fortelle.
...som ikke hadde bestilt flyttebil.
Hvem har råd til flyttebil når man er 22 år gammel?
- For å flytte ut. - Jeg beklager. Ok.
Ja, jeg trodde ikke det ville vare lenger enn den helgen.
- Og her er vi. - Gift, to barn.
Han kom stadig tilbake, tilsynelatende for "promo".
Det var en grunn til at jeg stadig kom tilbake.
SKRIVE-SESSION
Jeg kan bare si...
Han er... Han vil drepe meg for å si dette.
Han er ikke praktisk anlagt. Han gjorde suksess i en periode i livet
hvor du lærer å vaske klær og ta vare på deg selv.
Så jeg lurte på
hvordan han ville klare å ta seg av et annet menneske.
En serenade.
Han ville ha barn for 15 år siden.
Han kunne blitt far som tenåring og vært helt tilfreds med det.
Jeg tenkte at det ville hindre karrieren hans,
men han sa alltid: "Hvorfor skal barn hindre noe?
Jeg kommer uansett til å gjøre X, Y og Z."
Han minner meg stadig på
at vi skal gjøre det samme som alltid, bare med barna.
Der. Kjente du det?
- Blod, svette og tårer for barnesengen. - Ja, bokstavelig talt.
Det er virkelig et partnerskap. Hun er ikke bare med på lasset.
Vi er som én og beveger oss gjennom livet og navigerer det sammen.
- Var det et spark? - Den sparket!
- Er det sant? - Ja.
- Våknet du? Vekket sangen deg? - Er det sant?
I samme øyeblikk som du var ferdig. Så snodig.
MATHEMATICS VERDENSTURNÉ 2022
Hvordan har dere det, Frankfurt?
Den neste sangen er favorittsangen min av alle jeg har skrevet.
Hver dag møter jeg folk som forteller historier om den.
Jeg vet at alle som er her i kveld, har en historie om den, stor eller liten.
Jeg skrev "Perfect" i en kjeller i London.
Vi hadde datet i et par uker.
Jeg husker at jeg kom dit...
...med melodien i hodet og frysninger mens jeg skrev den.
INNSPILLINGS-SESSION
Jeg mailet den til henne. Men så tenkte jeg: "Kanskje litt mye?"
Vi var venner på skolen. Han var et år eldre. Vi gikk godt overens.
Vi hadde vel flørtet litt med tanken på å flørte.
Gir det mening?
Det ble vel litt kyssing den gangen. Du vet. Sånn man gjør på den alderen.
Så dro hun til USA for å studere, og jeg dro på turné.
Det gikk et par år.
Jeg drømte alltid om å studere i USA. Jeg spilte landhockey der, utrolig gøy.
Så fikk jeg et jobbtilbud innen finansteknologi i New York.
Og slik møttes vi igjen.
Vi begynte å date,
og det føltes bare veldig naturlig og veldig rett.
Men jeg tror grunnen til kjemien vår var at vi begge var på et sted i livet
der vi følte oss isolert fra venner og familie.
Og det førte oss sammen.
Jeg følte at jeg enten kunne fortsette å være "fri og frank",
eller skape et liv med henne.
Og dele alle opplevelser fra det øyeblikket.
Det var aldri anstrengt.
Vi bare hang sammen.
Hun kom til en bransje-event, jeg gikk på en kamp,
og livene våre bare funket, selv de sprø tingene.
Selv tingene som ikke var sprø. Og det var...
Beklager, barna mine leker.
Jeg fikk forlovelsesdatoen gravert i ringen.
- Så... Det måtte skje på den dagen. - Det måtte skje da.
Han sa: "Vi har masse å gjøre i dag." "Hva da?", sa jeg.
"Det er den første feriedagen vår. Ro ned tre hakk, kompis."
Han kom inn i stua, jeg hadde laget mat. Han sa: "Vi må gjøre det!"
Jeg sa: "Ed, ikke vær en..."
- Jeg klarer ikke å si det. - F-ordet.
Jeg snudde meg mens jeg sa det, og der sto han på kne med ringen.
"Jøss..." sa jeg bare.
"Tuller du?" sa hun. "Vær så snill?" sa jeg.
"Vær så snill."
Han ser aldri hindringer. "Jeg har lyst til å gjøre det, så jeg gjør det."
Han overtalte meg til å slutte i jobben
for å studere bærekraft, og nå jobber jeg med det.
- Hva? - Jeg kom inn på Cambridge!
- Fikk du svar nå? - Ja.
Du sa du ikke kom inn. Kom hit.
Hun kom inn på Cambridge.
Hva? Gratulerer.
Bare fordi Ed sa: "Dette er ikke den Cherry jeg kjenner."
Veldig få har det.
Ungen min gråter.
- Datteren din? - Jeg skal bare se til henne, ok?
Ja, selvsagt.
- På bordene. - Dette har vært en drøm.
Føles som å være i dyrehagen.
Du ser fantastisk ut.
Du ser kjempebra ut.
- Hva? - Du ser kjempebra ut.
- Mener du det? - Ja.
Du er fin, men jeg tror ingen noensinne har sett en mann i lærbukser og...
Bare la meg gjøre det!
De har band. Skal vi spille en sang?
Kompis. De har et band her. Skal vi spille en sang?
Vennene mine erter meg. Er det en scene der, går jeg opp på den.
Kan de spille "I Want It That Way" av Backstreet Boys?
Jeg skal spørre.
Nei, forresten. Vi tar "Perfect".
Jeg var åpen for å opptre hvor som helst da jeg var yngre,
så jeg var alltid selvsikker på scenen.
Men det har kommet etter å ha fått selvtilliten tråkket på i årevis.
Det styrker deg.
Syng med!
Slutt!
Syng høyt!
Høyere!
Jeg elsker å skrive sanger, og da jeg skrev...
"Perfect" er den beste jeg har skrevet, og følelsen den gir meg,
er verdt mye mer enn suksessen den har oppnådd.
Jeg skrev den og tenkte: "Ja! Dette er bra! Jeg elsker den!"
Og så sier alle andre at de elsker den, og du tenker: "Hurra!"
Mine damer og herrer, ta vel imot den enestående Ed Sheeran.
Alle vil at musikken deres skal høres på samme måte.
Utsolgte konserter og folk som kommer kun for å høre deg.
Det er det man drømmer om. Ellers ville man ikke gjort det.
Det motiverer deg til å spille for folk.
Der er heller: "Jeg har skrevet en sang jeg elsker."
Jeg trodde ikke det skulle bli så stort.
Jeg møter plateselskapfolkene som avviste meg.
Og det ligger i luften.
Jeg trenger ikke si noe, men det er noe som...
"Hva sa jeg?"
Jeg kommer til å virke så...
Denne går til andre og opp igjen.
Se på det.
- Vi skal ikke helt til topps. - Nei, bare til andre.
Skikkelig svett. Jeg liker bare ikke høyder.
Så vakkert.
Ja.
- Skal jeg? - Ja.
Når jeg turnerte før og spilte i teatre og sånn
rundt om i verden, føltes det som en hemmelighet i byen.
Folk som kjente deg, kom på konserten, men når du spiller store konserter...
- Hei sann. - Hei!
- Jeg har gaver til deg! - Takk.
- Du får dem etter konserten. - Kommer du i kveld?
- Elsker deg! Ja, med hele familien. - Herlig.
- Gi meg en klem! - Jeg kommer ned...
Jeg har gåsehud!
Slike reaksjoner når jeg er steder, har holdt meg tilbake på et personlig nivå.
For fire–fem år siden var jeg veldig paranoid når jeg var ute
og redd for at noen skulle filme meg, men Cherry har hjulpet meg mye.
For dere noe tid alene?
Ja, jeg og Cherry er veldig nøye på...
Kan vi... Jeg blir fort solbrent og har ikke smurt meg. Kan vi bare...
- Vi kan gå til den andre siden. - Ja.
Da vi fikk barn, sa alle at vi kunne glemme alenetid.
Det er bare... Når man får barn, så blir man hundre prosent foreldre,
og man glemmer at man var forelsket og hadde et forhold
der man bare hadde det gøy og var forelsket. Skjønner du?
Ikke glem å være forelsket.
- Kan du gjette hva vi gjør? - Maler!
Herregud, er det sant? Så fantastisk!
Kom inn.
Om dere vil, kan dere ta av dere klærne.
Men dere skal få...
- Overaller? - Ja.
- Ok, kom igjen! - Ja.
Dette er kjempekult. Jeg gleder meg.
- Dette er fantastisk. - Jeg føler at du uttrykker deg
gjennom kunsten din.
Sett i gang.
Nå snakker vi, Ed!
Jeg storkoser meg.
Hva synes du?
Jeg trenger en basefarge.
Hva feiler det deg?
Ja, skap og ødelegg!
Og så skal jeg sprute maling over.
Kult.
Det blir vakkert.
Jeg elsker det. Det er et abstrakt maleri,
og det er mye som foregår i hjertet ditt.
- Gråtende mann. - Gråtende mann.
Gråtende mann?
Å ja, nå ser jeg det.
- Liker du det? - Jeg ser fornøyd ut.
Det er poenget.
Du vet fortsatt ikke hvor du er for øyeblikket, med...
Dette er en bedre representasjon av hodet mitt.
- Chez. En bedre representasjon. - Ja, akkurat.
Om du skulle representere hodet til Ed på et lerret...
Der har du det. Det er så mye som foregår.
Fortell... Klipp vekk dette.
- ...hvorfor du ville lage dokumentaren... - Det er så dypt.
Vi hadde en dyp samtale.
Det er sprøtt, helt vanvittig.
Men jeg sa til Ed...
Kort fortalt ble jeg diagnostisert med kreft, og det var skikkelig dritt.
Men det fikk meg...
Så stille dere er.
Det fikk meg til å reflektere over hvor kort livet er.
Vi er bare mennesker.
Og som jeg sa til Ed,
ville jeg aldri i verden gått med på å gjøre noe som dette før.
Men dette året har fått meg til å tenke:
"Hvis jeg dør, hvilket inntrykk av meg vil folk sitte igjen med?"
Hva etterlater man seg?
Og jeg tror at for Ed... Hele poenget er at han prøver å...
Han sier: "Jeg er ikke bare en musikkmaskin,
en robot som bare prøver å komme til topps på hitlista.
Jeg er en far, en sønn, en venn og en ektemann."
Og jeg har tenkt masse på...
Det var ikke før i år, da jeg innså at jeg kunne dø...
Eller...
Chez, du trenger ikke...
Du har sagt to ganger at det går bra.
- Men du trenger ikke late som... - Det var forferdelig.
- Men når du får den... - Ja, men du sier det som om...
Du sier liksom: "Jeg fikk kreft. Ingen stor greie."
- Faen. - Jeg begynner å gråte.
Du bagatelliserer det, men det var virkelig helt forferdelig.
Ja, det var ikke gøy.
Gråtende mann.
Nei, ikke... Jeg vil ikke tenke på det.
- Hva synes du om hjernen min? - Den er veldig...
Det er det jeg lever med hver dag.
"Våkne", liksom.
- Jeg vet det. - Ja, det er mye.
Chez, det der skal opp i TV-stua.
Vi fikk kreftdiagnosen i begynnelsen av februar.
Og dagen etter gikk Ed ned i kjelleren
og skrev sju sanger på fire timer, eller noe sånt.
Ja, det var Eds måte å...
Mange mennesker skriver dagbok og lar følelsene få utløp gjennom pennen.
Mens Ed, når det stormer rundt ham, så skriver han sanger.
- Hvis jeg husker teksten. - Dette er en av dem.
Ok.
Husket det meste.
- Veldig fint. - Takk.
Den sangen skrev jeg i februar.
Cherry skulle fjerne kulen,
og jeg sa til deg at det helt sikkert var en uskyldig kul og ikke noe farlig.
At det ikke var noe. Og mens jeg øvde, ringte Chez og sa: "Det er ikke..."
"Avlys alle planene våre, jeg har kreft", tror jeg at jeg sa.
Ja. Moro.
Legen sa noe sånt som: "Det er veldig alvorlig."
Og vi sa: "Å. Ja vel..."
"Vi får resultatene om en måned."
Så vi bare vandret rundt i London hele dagen.
Først får man diagnosen, siden ser man på behandlingsplaner og håndtering.
Men det var ingen behandlingsplaner...
...som fungerte med svangerskapet.
Så over et par uker
gikk vi gjennom det med kirurger og onkologer og sånt.
Men da de undersøkte svulsten,
viste det seg at den var mindre alvorlig enn de først trodde,
noe som var fantastisk å høre.
Jeg kastet nesten opp da kirurgen fortalte oss
at vi kunne vente til slutten av svangerskapet med å fjerne kulen.
Så vi fikk den nyheten, og dagen etter døde Jamal.
Det var en veldig tøff tid.
- Husker du det? Det var... - Ja, det var ikke moro.
- Det var fælt. - Ja, det var en veldig tøff tid.
Og så...
- Søksmålet. - Den kom en uke senere.
Som bleknet i forhold. Da rettssaken kom,
tenkte jeg: "Dette er ingenting i forhold."
Nei. Det viktigste er...
- Ja. - ...helsa og livet.
Jeg vil aldri like februar igjen. Det var en forferdelig måned.
Livet har ikke gått videre for meg ennå, og jeg tror aldri det vil...
Jeg vet ikke.
Si noe.
Jeg vet ikke hva. Jeg visste du kom til å gråte.
Tekst: Marie Wisur Lofthus