МЕХІКО
Продовжимо за хвильку.
Сюди. Щойно приїхала.
Нам знадобиться додаткова охорона.
Відряджаємо їх за лаштунки. Ідіть!
Усі моделі йдуть за лаштунки…
Тримай, потрійне знежирене лате, хочеш?
Дякую. Класний у тебе «Картьє», до речі.
Ось цей? Здається, я поцупила його на вечірці в Сен-Барт!
А ось і вона.
«Каміла Уркіса, убита горем удова».
- Я вас прошу. - Облиш це, кохана.
Давай вип'ємо. Ходи сюди.
Що це?
- Що це? Для мене? - Звісно.
На заміну того старого й подряпаного.
Приміряй.
- Пробач… - Ні, облиш!
Кожен може помилитися.
Так кажуть люди, у яких нічого немає.
Швиденько!
Можеш піти нагору? Треба випрати брудну білизну.
І все?
- Здається. - Що отримаю натомість?
Натомість?
Ти знаєш, чого я хочу.
Ти шпекнув Лупе!
Що ти кажеш, люба? У твоєму будинку?
На моєму чорному мармуровому столі!
Я поясню. Слухай…
Заспокойся.
От трясця!
Камери брешуть.
- Це не збреше. - Брешуть.
- Ось це не збреше. - Ні!
Навіть не мрій!
Агов! Вибачте.
Куди ви з цим зібралися?
Ви про що?
Телефонували від Олівії Палермо.
На ці речі чекають у стандарті на майданчику Тестіно.
На все це?
Зачекайте.
Палермо хоче тваринний принт?
Звідки мені знати?
Хочете її набрати?
Чи, може, Маріо?
Поділитеся своїми ідеями.
Певно, так і зроблю.
Клятий виродку, як ти міг?
Лупе! Чому саме Лупе?
Я сумуватиму, кохана!
Щоб я тебе більше не бачила!
Дідько!
Невдача
Надішли три обгортки від будь-якого товару «Уркі»
та візьми участь у змаганні.
Ти можеш виграти річний запас напоїв
або подорож на Кариби на двох.
«Уркі» чекає на тебе.
Стій, негіднику!
Це моє, поверни-но!
Агов, ні!
Діти…
Остання чиста сорочка.
Цього лише бракувало. Кляте жахіття.
Дай, будь ласка, хотдог і лотерейний квиток.
Це 92.
І кетчуп з гірчицею.
Десять песо доплати.
- Неправда. - Ні, правда.
- Ні, неправда. - Правда.
Слухай, чуваче.
Я два роки цим заробляв.
Я брав доплату й клав собі в кишеню.
Я все розумію.
Але в мене був паскудний день,
і я хочу довбаний кетчуп. Усе просто.
ДОДАТКИ ЗА ДОДАТКОВУ ПЛАТУ $10 ДЯКУЄМО!
Майже виграв.
Щасти тобі наступного разу.
Усього найкращого.
Дякую за покупку.
Чого навчитися, мамо?
З мене годі.
Набридло таке життя.
Лоло.
ОСТРІВ ЧАКАЧАКАРЕ ТРИНІДАД І ТОБАГО
Іду! Не приймай пігулку.
Зачекай хвильку, інакше…
Що ти таке кажеш?
То в чому проблема?
Я не жартую, грошей на кетчуп бракує.
Трясця!
Скажу тобі дві речі.
Кетчуп шкідливий для здоров'я
і в мене немає грошей.
Може, Флавіо знайде мені роботу,
і я переїду до вас.
Я ж твій син!
Ти виріс, котику.
І я тут, так би мовити…
переосмислюю себе.
І в нової мене
дітей немає.
Але я тебе люблю.
Не знаю.
Переосмисли себе.
Ти це вмієш.
Лоло, ходи.
- Іду. - Мене вже це дратує.
Іду! Котику,
я мушу йти.
Слідкуй за харчуванням, добре?
Бувай.
«УРКІ-МАРТ»
КАМІЛА ДЕ УРКІСА ВШАНОВУЄ СВОГО ЧОЛОВІКА
Вітаю, сонце.
- Привіт. - Привіт.
Ти з глузду з'їхала, знаєш?
Мексиканське посвідчення. Як ти й просила.
ЛЕБРУН, МАРІ КЛЕР
Добре. Тримай гроші.
Це все?
Чого ти чекала? «Тойота» 2010-го року.
Добре. Скільки за це?
- Одну штуку, певно. - Що?
Це «Картьє», чуваче.
Поглянь.
Трясця, що за «Ґаллеон-фонд»?
Не зважай. Три тисячі.
Півтори.
У Мехіко гроші потрібніші за «Картьє».
Добре. Чорт.
Мені бракуватиме тебе.
- Вікторіє… - Що?
Ще раз, але з почуттями.
Та хто ця Вікторія?
Тепер я Марі Клер, довбню!
Нічого не кажи.
Тебе знову вигнали.
Тобі ніде жити.
І грошей теж катма.
Хуліо, ми ж домовилися.
Знаю.
Лусіє, глянь на мене.
Бачиш, який я худий?
А надворі холодно.
Ти ж не хочеш, щоб я спав надворі.
Ти моя янголиця.
Завжди підтримаєш.
Ніколи не покинеш.
Коли я молюся Ісусику,
знаєш, за кого молитва?
Завжди за тебе.
Сама знаєш, так?
Слухай. Це востаннє.
Скажи «так».
Я буду всередині.
Опублікували новий список «Форбса».
Найбагатші люди світу багатіють,
а ми бідніємо.
Десяток багатіїв незмінний,
наш друг Тіо Слім на своєму місці.
Але наздоганяє темна конячка —
сім'я Уркіса.
Пончики, «Уркі-март», хліб, пиво.
Якщо ви щось їсте чи п'єте, навіть з бляшанки, то це «Уркі».
Це востаннє, Хуліо.
Цього разу я обіцяю.
У мене є план.
- Невже? - Так.
Який план?
Чула про сім'ю Уркіса?
Знаєте, що цікаво?
Багатий багатіє навіть після смерті.
Федеріко Уркіса, батько, помер від інфаркту два місяці тому.
А тепер усім цікаво,
хто буде наступним глютеновим королем Мексики?
Вважають, що ним стане старший син і спадкоємець,
знаний одинак Феде Уркіса,
якого більше цікавить будівництво музею,
ніж родинні статки.
Гляньмо, що після смерті чоловіка поробляє
Каміла де Уркіса, вишукана перша леді імперії.
Чи Інес, середня дитина, яка порушила статус-кво багатих родин
і виходить заміж за Чампі Мендосу,
свіжі статки якого, подейкують, отримані від креветок,
але ходять різні чутки.
І Рафаела, наймолодша Уркіса.
Кажуть, вона не така вже й дурна,
та, як свідчить інстаграм, безупинно розважається,
вживаючи не лише алкоголь.
Особливо цікаві чорні вівці родини.
Це кузени — Бальбіна Уркіса, директорка з комунікацій,
і Хуліан, її брат-близнюк.
У цих двох болюче минуле.
Саме так.
Їхній батько загинув у авіатрощі.
Кажуть, він летів під кайфом.
І мене дуже цікавить,
хто здобуде серце Феде Уркіси молодшого
й стане королевою пончиків.
ПІСЛЯ АНТОНІО СИМОНЯНА
ПАДІННЯ «ҐАЛЛЕОН-ФОНДУ»
- Ні, Хуліо, прошу. Чому… - Що?
Чому б тобі не пошукати нормальну роботу?
- Справді? - Так.
Я знайду тобі роботу.
Що це?
Чиє це?
Це належало клієнтові.
Чудовому клієнтові.
Він помер нещодавно.
На самоті.
Одинак, ти чув такі історії.
І ніхто не прийшов забрати речі.
Овва! Давно це тут?
Певно…
два місяці. Більше.
Овва!
Ні…
Яке обличчя!
Слухай…
Чиста бавовна. Щільністю 200 ниток.
Французькі шви.
Неаполітанський комір.
Зроблено на замовлення, можливо, у Мадриді чи Мілані.
Овва… Звідки ти таке знаєш?
Мав колись такі.
М М
«М. М.» Що це означає?
Міґель Монтефуско.
Його називали Мічі.
Мічі.
- Тримай. - Справді?
Каміла Уркіса не купиться на бозна-кого.
Підеш до початку ранкової зміни й замкнеш двері.
Дякую.
Щасти тобі.
Міґель Монтефуско.
Вітаю. Мічі Монтефуско.
Рада знайомству. Марі Клер.
ПЕРЕДМІСТЯ МЕХІКО 8 ГОДИН ПОТОМУ
ЛАСКАВО ПРОСИМО
«УРКІ-ҐРУП»
Фундація Уркіса дбає про довкілля.
Просимо вас утилізувати келихи від шампанського.
Привіт, чемпіоне!
Ти — викапаний батько.
Гарно зіграв, Феде.
Яка гра, чоловіче. Майже виграв останній тайм.
- Молодець. - Ми програли.
ФЕДЕРІКО УРКІСА НЕРІШУЧИЙ СПАДКОЄМЕЦЬ
- Дякую. - Минулого разу…
Феде!
Чудова гра, еге ж?
- Не звертай уваги. - Носа догори.
Так, чоловіче.
РАФАЕЛА УРКІСА УЛЮБЛЕНИЦЯ ТАТКА
Він вилупок.
Я це сфотографую.
Рафаело.
Ти закінчила?
А що? Ми поспішаємо?
Моя мама.
Уся така інклюзивна й ліберальна.
Ти мене не шокуєш…
Ти мені набридла.
КАМІЛА ДЕ УРКІСА НЕЗБАГНЕННА ВДОВА
Феде! Молодець!
Сонечку!
І хто знав, що ти граєш у поло!
Чому «хто знав»?
- Просто так кажуть. - Не треба так казати.
- Не будь таким чутливим. - Феде!
Ні, ти гарно грав, Феде.
Фото щасливої пари.
Хочеш із язиком?
- Натиснути їй тамаґочі? - Як заманеться.
ІНЕС УРКІСА, НЕВИДИМА СЕСТРА ЧАМПІ МЕНДОСА, З КУЛЬЯКАНУ
Любий, стій! Не так, слухай!
- Коли весілля? - За три місяці.
- Вітаю. - Наступні… Зачекай.
Агов…
Запрошуємо всіх на вечірку з нагоди заручин цими вихідними.
- Так! - Тебе теж.
Пані Уркісо, можна зробити родинне фото?
Звісно, яка чудова ідея.
- Рафаело. - Так, звісно.
- Інес, родинне фото. - Гаразд, мамо.
- Добре. - Феде.
З подругою?
- Мамо. - Що?
Чому тоді тут Чампі?
- Через це, Рафо. - Авжеж.
Ходи, Рафаело.
- Чому? Це несправедливо. - Кажу тобі.
Родино.
- Тітко. - Феде.
- О, Летиціє. - Забули про мене.
Цього слід було очікувати.
Я думала, тебе не буде.
Що в тебе є важливіші справи.
Компанія брата — пріоритет для мене.
ЛЕТИЦІЯ УРКІСА ВЛАДНА ТІТКА
- Основний пріоритет, сонце. - Звісно.
Ось так. Ближче докупки.
- Посміхаємось. - Які посмішки.
Звісно, нам не світить ні фото, ні поло.
БАЛЬБІНА УРКІСА ОБРАЖЕНА КУЗИНА
Не знаю.
Така бавовна кусається.
ХУЛІАН УРКІСА ТІНЬ БАЛЬБІНИ
Сонце.
Річ не в поло.
Річ у тому, що вони там — філантропи, які позують для фото,
а ми тут,
пакуємо лайно.
Тут краще.
Пам'ятаєш вечірку на вшанування маму й тата?
Ні.
А я пам'ятаю.
Без канапок з лобстерами.
Я куплю коня.
Ти чогось хочеш?
Гаразд.
Дякую.
- Привіт! - Привіт.
- Ви ж нетутешня, еге? - Так.
- Це так помітно? - Та ні.
Але я знаю всіх, а вас ніколи не бачив. Ви з ким прийшли?
Це має значення?
Ви з тих жінок, котрі відповідають запитанням на запитання?
Можливо. Так.
Як вас звати?
Марі Клер Лебрун.
О, Марі Клер, дуже приємно.
Мене звати Андрес.
Ви друг Феде, так?
Ні, насправді
ненавиджу його.
Жартую! Він мені наче брат.
Ми навчались у Швейцарії та приймали перше причастя разом. А що?
Я подумала, що ви їдете на вечірку з нагоди заручин.
У Кареєс? Так.
Пекельна нудьга,
та однаково краще за ту поїздку до Кульякану.
Я на таке не погодився б.
Сказав би Іне, що бабуся померла абощо.
Я йду до вбиральні.
- Знаєте, де вона? - Так.
Дякую, друже.
Дякую.
А ви?
Чому ви без напою?
Чекаю, коли ви запропонуєте.
Що ж, вам пощастило.
- Дякую. - Я Мічі Монтефуско.
- Бальбіна Уркіса. - Радий знайомству.
Уркіса…
Овва.
Дивовижна вечірка. Мої вітання!
Співчуваю через вашого батька.
Батька?
Ні…
Мої вечірки набагато цікавіші.
Вдова… моя тітка.
А ви?
Звідки ви? Що це за акцент?
Звідусіль.
Громадянин світу. Кочівник.
А сюди навіщо?
Як і всі, щоб допомогти Мексиці.
Авжеж, як усі.
Мені спало на думку, чим ви можете мені допомогти.
Невже?
Як ти, Бальбіс? Хильнеш ковточок?
Чуваче, кому потрібні ті ковточки?
- Він тобі набридає? - Завжди.
- Як справи, друже? - Іди геть.
Чому ти завжди заважаєш?
Вибачте, я на хвилинку.
- Бачиш? - Завжди.
Ти вже надудлився.
- Я в нормі. - То що, ракетку?
- Ходімо візьмемо. - Завжди ти втручаєшся
- в найцікавішу мить. - Ходімо.
Що ти робиш?
Дихаю свіжим повітрям.
Гаразд.
Хочу поїхати звідси.
То їдь. Ти вже зіграв.
Слухай, я два тижні готував промову.
Трясця, завжди ти корчиш із себе тата.
Треба було тобі грати.
Трясця, Чампі грав.
У твоїй команді? Нізащо.
Я ненавиджу поло.
Принаймні тато тебе навчив.
Це правда.
Хочеш?
А міцнішого немає?
Дідько, воно й так міцне.
Я інвестувала в онлайн-магазин травки «Тріпаж».
Де взяла гроші?
У трастовому фонді, де інакше?
Я витратив усе на музей.
Авжеж.
Тато не залишив мені нічого.
Що? Він залишив тобі трастовий фонд.
Але ж це мої гроші.
А не компанії.
Крістіна змусила мене задонатити,
а потім позбавила спадщини.
Можна мені…
- Можна мате? - Шаленство через м'яч.
Так.
Вітаю.
- Добридень. - Привіт.
Пригостиш мене мате?
- Так. - Дякую.
Мало не програли.
- Так. - Виродки добре опиралися.
- Як його звати? Уркіса? - Так.
Ми б радше вмерли, ніж програли мексиканцю.
- Скажіть, хлопці? - Так.
А що твоя дівчина?
Бурчала через фото, тому я сказала їй іти геть.
Чула, батько міг би перемогти.
Ми мали з татом домовленість, але…
син цього не знав.
- Авжеж. - Так.
Припини, довбаний анашисте.
Годі з тебе однієї.
Нас шукає мама.
Інес, припини, не нависай.
- Дай їй Ріталін. - Ми йдемо.
- Що? - Що?
Швидше, там нагороди роздають.
- Добре! - Феде, ти не пуп землі.
Це мої заручини, навіть якщо тобі байдуже.
Не починай.
Я пропонувала грати, а ти відмовилася.
Я хотіла обрати пісню.
Ну…
Без реггетону яка це вечірка!
Феде, слухай, подорослішай!
Які недоумки!
Інес, реггетон — це не музика.
- Ходімо, Рафо. - Іду.
Подорослішай.
Сам дорослішай.
Віддай…
ти будеш жахливо обдовбаний.
Годі!
Іди отримуй свій трофей лузера.
Яке жахіття.
Трясця.
Хай йому грець.
Ну-ну…
Перевірка.
Пані та панове,
офіційна промова…
Один, два…
Як ви, люди?
Добрий день…
Ця нагорода
була…
Призначалася для мене, але…
ми програли!
- Припини. - Віддай йому.
Дякую. Тому й цінна перемога, адже супротивник гідний.
- Вітаю і дякую. - Дякую!
- Чампі, забери його!
Невже це новий гендиректор «Уркі»?
Дивись туди, щоб зробити фото.
Як нам бракує Федеріко.
- Вони ж різні. - Авжеж.
Кардинально різні.
- Дуже різні. - Дуже.
Ні, чоловіче.
Дуже.
Фундація була надзвичайно важливою для мого тата.
Ну…
Насправді це звичайнісіньке шахрайство, щоб не сплачувати податки.
Йому ж було начхати, як і всім вам.
Мій тато…
ненавидів програвати.
Ми програли, тату.
Певен, ти мною не пишаєшся.
Скажи, мамо?
Люблю тебе, матусю.
Який гарний смак…
Ти пітнієш…
Так, пітнієш, але…
Я хотіла дещо тобі сказати.
Шампанське було теплим.
- Овва… - Але їжа
досить смачна.
- Перепрошую. - Зрештою,
кого цікавить, хто програв, а хто переміг?
Важливо те, що ми всі зібралися,
щоб підтримати ожиріння!
Феде…
Браво! Геній!
Дякую.
Геніально!
Дякую!
Дякую.
Мамо, на вечірці буде більше людей.
Що? Скільки саме?
Не знаю. Більше.
Знаєш що? Кузени Чампі везуть вогняних биків, як на ярмарку.
Нізащо. Не в моєму домі. Ні.
Скажи Чампі. Він платить за вечірку.
Я тобі не зв'язкова. Сама скажи Чампі.
Коли прийматиме гостей у себе, нехай запрошує кого хоче.
Твій тато вважав би це несмаком.
Мамо, тата немає.
Могла б і власну думку висловити хоч раз.
Іне! Привіт, тітонько.
Вона сердиться.
Що це за обручка?
Такі в моді в Кульякані?
- Припини. - Я серйозно.
- Мені справді цікаво. - Іди геть.
Вибачте, я випадково підслухала.
Обожнюю смарагди.
Діаманти надто банальні.
- Це правда? - Так.
- Вибачте, що перериваю. - Ні.
Ти її знаєш?
- Класна. - Хочу купити коня.
Мені не продають.
Фундація Уркіса дбає про довкілля,
тож не забудьте утилізувати келихи від шампанського.
Вам не набридає?
Що?
Такий тиск.
Перепрошую, ми знайомі?
Мічі Монтефуско.
Дуже приємно.
Не розумію, про що ви.
Про дітей.
Спершу ви їх любите, а потім ненавидите.
Звідки вам про це знати?
Ви самі наче те дитя.
Але я не дитя.
Хочете?
Добре, правда?
Ще одну?
- Будьмо. - Будьмо.
Бувайте…
Мічі Монтефуско.
- Вибачте. - Чуваче.
Ми розмовляємо.
Що він каже?
Мабуть, піду на вечірку, даруй.
Ти знаєш, що перемогти
таких хлопців можна, лише давши їм хабаря?
- Я так думаю. - Батько завжди перемагав.
Я ж кажу.
Чорт.
Трясця.
Як незручно…
Але ж я не такий.
Справді, вибач.
- Ми знайомі? - Не думаю.
Марі Клер Лебрун.
- Федеріко Уркіса. - Рада знайомству.
- Ти заблукав. - Зовсім ні.
Я пішов, щоб глянути на тебе здалеку.
Що робиш у суботу?
Ще не знаю.
Ти будеш у Кареєсі?
У моєї сестри будуть заручини.
Там будуть усі.
Так, я чула. Цікаво.
- Приходь. - Я не ходжу в гості без запрошення.
Приходь, подивишся на мене зблизька.
Мушу сказати, що коні не розмовляють.
Гаразд.
- Я візьму це до уваги. - Гаразд, Мері Клер Лебрун.
Обережно.
Зблизька сонце може обпекти.
Мені подобається.
- Рухайся! - Який номерний знак?
Попереду люди!
- Бачиш? - Бачу тебе.
Агов, красуне!
За тобою 300 людей!
Хуліо…
Ти, я, діти…
Це ідеальний шторм, Майку…
- Ні… - Нам кінець.
Злодії!
Це ФБР!
Невдача
Переклад субтитрів: Олена Скібіцька
Творчий керівник Дмитро Восколович