Langsomt.
Sånn.
- Sånn ja. - Broder Guy.
Vi trenger deg.
Hvil deg, broder Mark. Sov.
- Kunne ikke dette ventet til morgenen? - Det er morgen. Jeg er lys våken.
Den natten du fant Singleton død, gikk du til kjøkkenet. Hvorfor?
Alice og jeg pleiet broder August.
Han var urolig, og jeg ville gi ham litt varm melk. Jeg kom for å hente den.
- Og du gikk inn hvor? - Det er bare én vei. Denne veien.
Én vei inn og én vei ut.
- Var døren åpen? - Låst.
Den holdes låst for å unngå at munkene og tjenerne forsyner seg selv.
De andre dørene er skap og spiskamre.
Jeg husker ikke noen nattlampe.
Det var da jeg gled. Akkurat her.
Jeg sto i en stor dam med blod, og der så jeg mester Singleton.
Med hodet ved siden av ham.
- Plassert ved siden av ham? - Det er mulig.
- Blodet hadde ikke koagulert? - Nei.
Så det hadde skjedd nylig. Jeg har sett halshugginger.
Morderen ville også vært dekket av blod.
Så du noen fotavtrykk? Noen merker i korridoren da du kom?
Nei.
Men om det bare er én vei inn og samme vei ut, som du sa,
så må det ha vært spor.
Hvis ikke han med sverdet ble på kjøkkenet.
Det er en ubehagelig tanke. Og det var ikke noe spor.
- Hva gjorde du da du fant liket? - Jeg gikk til abbeden.
- Og du lot døren stå ulåst? - Ja.
Om jeg hadde låst døren, kunne jeg fanget morderen.
Om han faktisk var der inne. Om han ikke hadde en nøkkel.
Om ikke du er morderen selv, broder Guy.
Det kan jeg si deg at jeg ikke er.
Da sparte han deg, selv om han visste at du ville slå alarm.
Hvorfor det?
Guds vilje.
- Broder Gabriel. - Mester Bugge, jeg antok at du ba.
God morgen.
Simon Whelplay ligger og er veldig dårlig i infirmeriet.
Han snakket med Shardlake, han spurte etter ham.
Jeg syntes det var best å si ifra fordi du er så glad i gutten.
Glad i?
- Det er det jeg sa, broder. - Vær forsiktig med ordene du bruker.
Det er best at vi alle er forsiktige nå, broder.
Jeg vil ikke miste levebrød eller hjem over en annens dårskap.
Ikke glem din plass!
Det er best du sparer rådene dine til novisen, Whelplay. Før han sier noe mer.
Før vi alle sulter på gata.
Mester Barak!
Jeg har bedt munkene om å samle seg på gårdsplassen. Vi har en jobb å gjøre.
Hvorfor vekket du meg ikke før?
- Jeg vil snakke med deg. - Det skal du få lov til.
Ikke gi ham det han vil ha, gutt.
Mester Shardlake, herfra har du god utsikt
til klosterbygningene, infirmeriet, kirken,
refektoriet og selvsagt kjøkkenet.
Det er vel derfor vi står her.
Robin Singleton var ikke velkommen her. Stemmer ikke det?
La meg gjøre det klart. Vi ønsker alle lord Cromwell sender, velkommen.
Det er mer enn 100 innenfor disse murene. Kan du gå god for alle sammen?
- Jeg kan gå god for brødrene mine. - Inkludert den plagede Jerome?
- Inkludert novisen, Whelplay? - Simon Whelplay er en gutt.
Som blir sultet og slått og må gå med en lue
med bokstaven "M" på, for maleficium. Ond.
Det er en lue. Ikke noe mer.
Med all respekt, sir. Du har god fantasi.
Og du, Mortimus fra Kelso, har et voldsomt temperament. Har du vært soldat?
- Det sa jeg. - Det var jeg også.
Vi skjuler det ikke.
- Har dere drept menn? Begge to? - I kamp.
I kamp, ja. Jeg hører fortsatt skrikene deres om natten.
God morgen, alle sammen. Deres hellighet.
Fortsett, vær så snill.
- Dere har visst mistet en småting. - Ikke en småting.
En sjelden og hellig relikvie.
Hånden til den angrende tyven som led med Kristus, stjålet på mordnatten.
Den lå i et gullskrin.
Jeg er redd for at noe med så stor hellig kraft
- kan være i djevelens hender. - Tilhengerne hans.
Hva er det egentlig du sier?
At tilhengere av Satan kom hit ene og alene for relikvien og skrinet?
- Og drepte mester Singleton. Ja. - Det er visst flere med god fantasi her.
Den natten mester Singleton ble myrdet, når forlot han rommet sitt?
Det var lenge etter midnatt. På mørkeste natten.
Så han forlater abbedens hus,
krysser denne gårdsplassen og går mot kjøkkenet.
Dere sier at han ble drept på kjøkkenet av Satans tilhengere.
Ja.
- Som kom fra kirken der borte. - Det må de ha gjort.
Så jeg skal tro at disse djevelmennene, i stedet for å stikke av med byttet,
bestemte seg for å få seg en liten brødbit først.
- Det passer seg ikke med humor nå. - Nei.
Dette er tidspunktet for fakta. Det kan være praktisk å forbinde
tyveriet av relikvien med dette mordet, men det gjør det ikke sant.
Et sammentreff, da.
Er det mulig at mester Singleton kan ha avtalt et møte? Sannsynlig, til og med?
- Det er mulig. - Midt på natten?
Om noen hadde lovet ham information.
Og om han ikke hadde gjort det? Om møtet er ditt påfunn?
At han gikk til kjøkkenet om natten er ikke et påfunn.
Robin Singleton ble drept, ikke tilfeldig,
ikke av en utenfra som svevde over myrer og murer.
Noen her.
Noen i St. Donatus avtalte svikefullt å møte kong Henriks kommissær
og drepte ham med et hugg. Jeg skal finne deg.
Jeg skal oppdage sannheten og stenge klosteret.
Dr. Goodhap, du lever. Fortsatt.
Faren er virkelig. Og du er verken morsom eller lur.
Jeg er begge deler. Er jeg ikke, Shardlake? Hvorfor vekket du meg ikke før?
- Er det min jobb? - Tja, vi undersøker sammen.
Du gjør klokt i å huske det. Takk.
Jeg har hørt at Cromwell fant deg i rennesteinen. Plukket deg opp fra dynga.
Ikke skam deg over røttene dine, Barak. Se på deg nå. Stolt som en hane.
- Velduftende og nyvasket. - Jeg har hørt at du liker et glass vin.
- Med Cromwells fiender. - Det er en løgn.
Som hertugen av Norfolk selv.
- Det har aldri skjedd. - Det har jeg hørt.
- Det ville jeg ikke gjøre. - Å jo.
Aldri.
Og der er småkranglingen over.
Nå som jeg har fortalt alt jeg vet, slik jeg ble bedt om, trengs jeg vel ikke mer.
Jeg drar til byen og finner første skip til London.
- Å nei. - Er jeg gisselet ditt nå?
Du kan dra tilbake til London når arbeidet her er over. Og vi har uplettede rykter.
Mester Shardlake?
Da må jeg vende tilbake til sikkerheten på rommet mitt. Jeg ønsker dere en god dag.
Hvor kan man finne et sverd her? Mester Barak?
Det kan være hvor som helst. Sverdet er borte.
Hva med skrinet som inneholdt hånden til den angrende tyven?
Det er utsmykket. Er det også borte?
Finner vi skrinet, beviser vi at historien om noen utenfra er usann.
- Hvor er tegningen fra? - Fra biblioteket.
Jeg har bedt broder Edwig om å overlevere regnskapene.
Hver eneste bok. Det er salget av jord som vi må undersøke.
Vi må besøke byens fredsdommer.
Du vil ikke finner morderen eller skrinet i byen eller i bøker.
Men vi skal likevel dra til byen. Sammen.
Ikke se sånn på meg.
- Jeg visste ikke at jeg kikket. - Vil du ha ræva mi?
- Jeg synder ikke. - Å nei?
Hva gjør du? Hva gjør dere, bortsett fra å putte mat i munnen og drite den ut?
Vi er menn som tjener Gud. Ikke noe mer. Gode menn.
Dere får ikke si at dere er gode.
Dere gjør ingenting, har ikke noe formål, ikke noe makt. Ingenting.
- Vi har bønnens kraft. - Bønnens kraft?
Mens dere ber, går barn sultne utenfor murene. Jeg har sett dem.
Dere gjemmer dere. Ja. Dere gjemmer dere, alle sammen.
Det eneste gode som kommer herfra, er ølet. Og selv det smaker piss.
Du er visst ikke i særlig godt humør.
Jeg har noen spørsmål. Hvorfor leter vi ikke etter skrinet?
Hvorfor snakker vi ikke med gutten eller Jerome?
Hvorfor haler vi bøker til landsbyen når vi bare trenger én person som tilstår?
Én person som anklager.
- Singleton ble drept av en grunn. - Selvsagt ble han det.
Ja, men hvilken grunn? Hvorfor? Hva var formålet?
Å drepe stanset ikke stengingen. De fikk bare to kommissærer, ikke én.
- Det gir ikke mening. - Åpne porten! Slipp dem frem.
Vi skal oppdage sannheten bak hva som skjedde.
Singleton undersøkte regnskapene. Vi skal gjøre det samme.
Dette var en gang en livlig havn. Den ga folk et anstendig liv.
Når klosteret stenger, vil det bli land og penger tilgjengelig. Til alle.
Jeg har disse rommene for å være tilgjengelig.
Vertshuset er mer praktisk og mindre truende enn huset mitt.
Folk kan snakke friere.
- Interessant. - Takk, mester Shardlake.
Det at jeg er her med folket,
sikrer at byen er lojal mot lord Cromwell og kongen.
Dere vil ikke finne sekter her. Ikke noe hekseri.
Et glass vin? Fransk vin?
Kommer det klager fra byboerne på reformen?
Den største klagen, den eneste, er avskaffelsen av helgendagene.
Bare fordi de var fridager. Ingen fanatikere. Ingen.
Jeg ville visst om dem. Jeg har informanter.
Problemet med informanter er løgnene deres.
Du har helt rett, mester Barak.
Man må være forsiktig og undersøke, og skille sannhet fra rykter.
Vi har smugling, som alltid, men papistene blir i Frankrike.
Du er et eksempel, dommer Copynger. Cromwell skal få høre om det.
Takk, sir. Det er svært omtenksomt.
Skål for helsa.
- Og for kongens helse. - Ja, god helse til alle.
Nå, fredsdommer Copynger, trenger vi din hjelp med undersøkelsene våre.
- Jeg er rede. - Dette er regnskapsbøker fra klosteret.
- Broder Edwigs bøker. Den mannen er grisk. - Jeg er mest interessert i salget av jord.
En enkel oppgave, jeg vil at du
skal sammenligne kjøpebrevene her med dine dokumenter.
Det kan jeg gjøre.
Og med kvitteringene til dem som kjøpte jorden.
Det vil ta litt tid.
- Hvor lenge? - Noen dager, om vi er heldige.
Hvor mange dager?
Jeg må besøke hver kjøper selv. De kan være bortreist.
- Eller ikke ha kvitteringene. - Hvor mange dager?
Fem.
- For lenge. - Om vi er heldige.
For lenge. Kongen blir ikke glad.
- Kong Henrik? - Tjener du en annen?
- Nei. - Vi er kongens utsendinger. Hva betyr det?
- At det haster. - Ja.
- Fem dager er for lenge. - Så snart som mulig, Copynger.
Selvsagt.
- Ha det godt, sir. - Du også, mester Shardlake.
Du ville ha en rapport om fremgangen hans. Der har du den.
Du skal fullføre oppgaven på tre dager.
Du skal gi meg detaljene om alle uregelmessigheter i salgene av jord.
- Er det riktig? Men kongen... - Den femte dagen
kan du gi informasjonen til mester Shardlake.
- Er det forstått? - Forstått.
Om kvitteringene er så viktige, hvorfor be ham?
Vi bør besøke hver kjøper og sikre at kvitteringene skrives slik vi vil.
- Vi vil ha sannheten. - Vi vil ha rettferdighet.
Og den vil skje fyllest når klosteret stenges.
En ondskapsfull skikk.
Munkene tar penger fra de fattige for å be om tilgivelse.
Hos Copynger, trakk du frem Cromwells navn som et sverd, for å få det du ville.
Cromwell er din styrke, som han er min. Uten ham er du en ubetydelig krokrygg.
Jeg skal dra tilbake til St. Donatus og fortsette letingen etter sannheten.
Det er sånn jeg tjener ham. Jeg skal snakke med broder Jerome.
Det er rettferdighet.
- Han er der, slik jeg sa. - Vent ved døren, vær så snill.
- Kjetter. Du kom. - Du ville snakke med meg?
De siste dagene har jeg benyttet meg av våre dyrebare bøker
før de blir brent.
Jeg er en fetter av dronning Jane Seymour,
derfor lot han meg strekke heller enn rett og slett drepe meg.
- Hvem er det du snakker om? - Ham.
Din herre. Cromwell.
Han så på mens jeg var på pinebenken.
Mens musklene ble revet over, og knoklene løsnet fra leddene.
Det er ikke sant.
Som dronningens fetter kunne jeg ikke bli henrettet.
Men det var viktig at jeg skjønte at troen min var gal.
Viktig at jeg sverget en ny ed til kongen og kirken hans.
- Noe du fritt gjorde. - Noe jeg gjorde.
Han så ut til å nyte lidelsene mine. Din herre.
- Skrikene mine ble hans musikk. - Enda en løgn.
Jeg skjønner at du er redd, krokrygg.
- Uten Cromwells støtte, hva er du da? - En advokat med godt omdømme.
Du er som en av de fuglene fra Peru.
Cromwell snakker, og du gjentar.
- Du kaster bort tiden min. - Du er så viktig.
- Du er ikke interessant mer. - Han myrdet Anne Boleyn.
Anklagen om utroskap med den stakkars gutten var oppspinn.
- Cromwells oppspinn. - Nei.
Jeg så henne dø, og hun godtok bevisene og skjebnen sin.
Da var hun en dronning til siste slutt.
Hør på dette, om du ikke hører på noe annet. Jeg ble holdt i Tower.
I den neste cellen satt musikeren. Den unge gutten, Mark Smeaton.
Hennes påståtte elsker. Så du hans død også?
Jeg hørte at han gråt.
Han gråt for Anne Boleyn, men ikke fordi han var hennes elsker.
Som meg hadde han lidd på pinebenken.
Som meg avga han en falsk tilståelse til monsteret Cromwell.
Og som meg var han full av anger over sin egen svakhet.
Folk dikter opp kunstferdige historier.
Jeg har skrevet ned Smeatons historie. Kunstferdig eller ikke.
I den beskriver jeg ikke hans redsel for døden, men skjærsilden han trodde kom.
Han døde i troen på at han hadde sviktet dronningen...
mens de virkelige forræderne er Cromwell og kongen hans.
Du kan brenne den sammen med bøkene.
Det er bekymringsfullt at Goodhap hørte hver løgn. Du gjør som Jerome foreslår.
Brenn den.
- Den fins ikke. - Jeg traff ham en gang.
Mark Smeaton. En godlynt gutt, tenkte jeg da.
Brenn den.
Hva om den er sann? Historien min?
Hva da?
Løgnene mine drepte henne. Be for meg.
Frels min sjel. Vær så snill.
Be for meg, sir! Frels min sjel!
Simon.
- Stans! - Simon.
- Stans ham! - Simon!
- Noen må ta tak i ham. - Vent!
Simon. Stå stille.
Simon, det er mester Shardlake. Vil du snakke med meg?
Simon!
Stans, Simon! Vent!
- Simon! - Hold ham!
- Stans, Simon! - Simon!
Nei, Simon!
Simon!
Vent.
Simon.
Simon. Jeg vil deg ikke vondt.
Jeg er her for å hjelpe deg. Jeg er her for å lytte.
Vi kan snakke nå. Bare du og jeg.
Du gjør narr av meg, gutt. Du er flink.
- La meg hjelpe deg. - Nei, gå vekk!
Gå unna! Du er djevelens mann.
- Jerome sa det. - Nei, Simon!
Du må høre på meg. Vær så snill...
Simon!
- Er du her for å skape rettferdighet? - Sannhet og rettferdighet er min oppgave.
Jeg kan beskytte deg. Skjønner du det? Jeg kan hjelpe deg.
Å nei, dette er ikke bra. Ikke i det hele tatt.
Hjelp meg! Noen må hjelpe meg!
Hjelp!
- Sir! - Alice!
Ta tak i det. Ta et godt tak i det!
Hold deg fast.
Gud velsigne deg, Alice.
Jeg trodde det var over.
- Er det til meg? - Det er til mester Shardlake.
Hva kan du tilby meg, Alice Fewterer?
- Et smil? - Ensomhet, sir.
Noe du kan varme deg på.
- Et avkok. - Takk igjen.
Det var heldig at du kom. Svært heldig.
Hvorfor var du der?
- Ute i myrene? - Ja.
Jeg liker dem.
Jeg vet at de er dystre, men det er en fred der.
Jeg liker til og med å få et glimt av lysene. Smuglere.
Jeg forestiller meg at skipene seiler til Frankrike. Jeg ser for meg Frankrike.
Hvordan det må være.
Så der har du alt sammen. Jeg er en gal kvinne.
Å nei. Ikke i det hele tatt. Jeg var der av samme grunn.
Den endeløse himmelen. Kulden. Den lar tankene vandre.
- Den hjelper en å tenke klart. - Det gjør den, sir.
- Jeg skal hente en ren kappe. - Hvordan kom du hit til St. Donatus?
Har du ingen familie? Ingen frier?
Jeg hadde en frier en gang, men ikke nå mer, dessverre.
- Beklager. - Nei da.
"Det er bedre å ha elsket", som de sier.
- Kan jeg stille deg et spørsmål? - Selvsagt.
Kjenner du lord Cromwell? Har du møtt ham?
Det gjør jeg, og det har jeg. Jeg har jobbet for ham en stund nå.
- Er han så skremmende som de sier? - Han kan være det av og til.
Mester Singleton kjeftet og smelte.
Jeg kunne se ham arbeide for lord Cromwell, men du er annerledes.
- Det burde jeg ikke sagt. - Nei da.
Jeg kjente selvsagt Singleton. Og jeg er glad du syns jeg er annerledes.
- Måtte han hvile i fred. - Amen.
- Og Simon, måtte han også finne fred. - Amen.
Han var våken og satt oppe i en times tid. Han satt helt stille.
Jeg ga ham en tynn kjøttsuppe, litt varm mjød.
- Og feberen hans? - Jeg trodde den var borte.
Besøkte noen ham?
Han snakket med abbeden og prior Mortimus en kort stund.
De ba sammen.
Kort etter klagde han over at han følte seg dårlig.
Litt senere ble han opprørt. Veldig opprørt.
- Og han løp, som du så. - Som jeg så.
Da vi kom fra landsbyen, hvorfor sa ingen at gutten var våken og snakket?
Abbeden var her. Jeg har andre plikter.
Gutten ville snakke med Shardlake.
- Jeg kan ikke kaste ut abbeden og prioren. - Og nå er gutten svært beleilig død?
Klosteret er råttent tvers igjennom. Vi skal gjøre mer enn bare å stenge det.
Vi skal rive det ned.
På låven, før han falt,
trodde jeg at han gjorde narr av meg.
Kroppen bøyde seg som min.
Det var som om han ble pint, ville jeg si.
- Han var ikke seg selv. - Men han hadde ikke feber?
Jeg var sikker på at den var borte.
Jerome, abbeden, prioren. Hvem andre besøkte ham?
Broder Gabriel og Edwig kom for å be. Og mester Bugge.
Så mange mennesker kom på besøk
til denne ubetydelige, klossete, uvesentlige novisen.
Hvorfor det?
Matthew.
Ville gutten snakke med deg? Før han kunne det, var han død? Beleilig, som du sa.
- Jeg innrømmer at gutten var interessant. - Thomas Cromwell er ikke tålmodig.
Han er ikke overbærende.
Hvisk det, men han er ikke en som bryr seg om sannheten om den ikke passer ham.
Så la meg minne deg om det.
Vi er her for å stenge klosteret og gi rikdommene til kongen.
Hvordan vi gjør det, blåser jeg i.
Enda et dødsfall, hører jeg!
Hvor lenge må jeg holdes her mot min vilje?
Han er også en bekymring. Han har sett for mye og hørt for mye.
Vi er fortsatt helt på begynnelsen.
Om sannheten holdes tilbake fra oss med vilje, må vi avgjøre vår egen.
Tenk på det. Og ikke i fem dager.
Jeg var nysgjerrig.
Jeg kunne ikke forstå hvordan novisen hadde gått
fra feber og svakhet til det vi begge så.
Og så nevnte du at du trodde han gjorde narr av deg.
Den bøyde kroppen. Jeg tenkte på hva som kunne forårsake noe sånt.
Det var nødvendig å åpne tarmene hans.
- Krampene er karakteristiske. - For hva?
Belladonna. Planten kalles belladonnaurt her.
- Ble han forgiftet? - Det ble han.
Det var fallet som drepte ham, men dødsfallet var uunngåelig.
Belladonna har en svak, men utpreget lukt. Jeg kjenner den.
Den var i Simons tarmer og i restene i kruset hans ved sengen.
Når ble det gjort?
Det må ha vært i dag morges. Symptomene kommer raskt.
Ikke si det til noen.
Ikke abbeden, prioren eller engang mester Barak.
Jeg vet ikke hvordan han ville ta slike nyheter.
Det er deg. Nå skvatt jeg.
Jeg tenkte jeg skulle ta en ridetur før frokost.
Veskene dine er pakket.
Og hodet ditt er fullt av historier om mord og fiasko.
Aldri i verden.
Du vil snakke om hvordan vi gjorde ett dødsfall til to.
- Og at de ikke er nærmere å overgi seg. - Du kan ikke gjøre dette mot meg.
- Gå tilbake til rommet ditt. - Jeg vil ikke tillate dette.
- Dr. Goodhap. - Jeg er ikke fangen din.
Ikke sett meg eller ferdighetene mine på prøve.
Mester Shardlake har sett sinnet ditt mot meg.
- Gå til sengs. - Ikke kom nærmere!
Du vil gå unna, faktisk!
Din dumme, tåpelige mann!
Hvorfor kunne du ikke lagt deg igjen? Se hva du har gjort. Se hva jeg har blitt!
Dette var ikke meg. Det var ikke jeg som gjorde det.
- Jeg ville ikke at dette skulle skje. - Kan du ikke redde meg?
Du er død.
Du skal ikke ha dødd forgjeves. Jeg skal la dem finne deg.
St. Donatus må overgi seg til en løgn eller til sannheten.
Det vil ikke bety noe.
Jeg skal få noen til å be for deg.
Basert på "Shardlake"-bøkene av C.J. SANSOM
Oversatt av: S. Marum