Încet...
Așa.
- Așa... - Frate Guy. E nevoie de tine.
Odihnește-te, frate Mark.
Dormi.
Nu puteați aștepta până în zori, jupâne Shardlake?
Nu dorm, așadar suntem în zori.
De ce ai venit la bucătărie în noaptea când l-ai găsit mort pe Singleton?
Eu și Alice îngrijeam de fratele August. Nu se simțea bine, am vrut să-i dau lapte.
Venisem să-l iau.
- Pe unde ai intrat? - E o singură intrare. Pe aici.
O singură intrare și o singură ieșire.
- Ușa era deschisă? - Era încuiată.
O ținem încuiată ca să nu ia mâncare călugării și servitorii.
Celelalte uși duc spre debarale și cămări.
Nu-mi amintesc să fi fost vreo lumină.
Atunci am alunecat.
Chiar aici.
Am căzut într-o baltă de sânge, după care l-am văzut pe jupânul Singleton.
Cu capul lângă corp.
- Așezat lângă el? - E posibil.
- Sângele nu se coagulase? - Nu.
Se înfăptuise recent.
Am fost martor la decapitări. Și ucigașul era sigur plin de sânge.
Ai observat alte urme de încălțări? Poate pe coridor când ai sosit?
Nu.
Dar dacă e precum spui și există o singură ușă de acces,
sigur a lăsat o dâră.
Sau spadasinul a rămas în bucătărie.
Mă cutremură gândul ăsta.
- Și nu era nicio dâră. - Ce-ai făcut după ce ai găsit corpul?
- M-am dus la abate. - Și ai lăsat ușa descuiată?
Da.
Dacă aș fi încuiat ușa, poate aș fi prins ucigașul aici.
Da, dacă era înăuntru și nu avea cheie.
Sau dacă nu ești chiar tu ucigașul.
Puteți fi sigur că nu sunt.
Atunci te-a cruțat, deși știa că vei da de veste.
Oare de ce?
Vrerea Domnului.
Frate Gabriel.
Jupâne Bugge. Am crezut că te rogi. Bună dimineața.
Simon Whelplay e la infirmerie, grav bolnav.
A vorbit cu jupânul Shardlake, l-a chemat la el.
Mi-am zis că e bine să afli, știu că ții la băiat.
Țin la el?
Asta am spus, frate.
Ai grijă la vorbe.
În așa vremuri e bine să avem toți grijă.
N-o să-mi pierd mijlocul de trai sau casa pentru niște neghiobii.
Nu uita unde ți-e locul!
Ține-ți sfaturile pentru novicele Whelplay.
Înainte să zică mai multe.
Înainte să ajungem toți pe drumuri, muritori de foame.
Jupâne Barak!
Jupâne Barak?
Le-am cerut călugărilor să se strângă în curte. Avem treabă.
De ce nu m-ai trezit mai degrabă?
- Vreau să-ți vorbesc. - Vom vorbi.
Nu-i da ce-și dorește, băiete.
Jupâne Shardlake, de aici puteți privi nestingherit
clădirile mănăstirii, infirmeria, capela
refectoriul și bucătăria, desigur.
- Socotesc că de asta ne-ați adunat. - Singleton n-a fost primit bine aici.
E adevărat?
Să fie limpede. Primim cum se cuvine toți oaspeții trimiși de lordul Cromwell.
Sunt peste o sută de oameni între aceste ziduri.
- Te pui chezaș pentru toți? - Pentru frații mei.
Chiar și pentru suferindul Jerome?
- Și pentru novicele Whelplay? - Simon Whelplay e un copil.
E înfometat, bătut și poartă pe cap acoperământ
cu litera „M” pe el, de la maleficium. Malefic.
E doar un acoperământ de cap.
Domnule, cu tot respectul, dar vă place să înfloriți.
Iar tu, Mortimus, ești iute la mânie.
Ai fost soldat cândva?
V-am spus că da.
- Și eu am fost. Nu tăinuim acest fapt. - Ați ucis oameni? Amândoi?
- În luptă. - Da, în luptă.
Încă le aud noaptea urletele.
Bună dimineața tuturor!
Sfinția Ta.
Vă rog, continuați.
- Ați pierdut o podoabă, din ce știu. - Nu e podoabă.
E o relicvă rară și sfântă.
Mâna Tâlharului pocăit care a suferit cu Isus,
furată în noaptea omorului.
Era ținută într-o lăcriță de aur.
Singura mea grijă e că relicva sfântă
- ...a ajuns pe mâna diavolului. - La discipolii lui.
Ce susțineți?
Că acești discipoli ai Satanei au venit să fure relicva și lăcrița?
- Și că l-au omorât pe jupânul Singleton. - Pare-se că nu doar eu le înfloresc.
În noaptea omorului, la ce oră a plecat el din odaie, doctore?
Trecuse de mult miezul nopții.
Era în plină noapte.
A ieșit din casa abatelui,
a trecut pe aici și s-a îndreptat spre bucătărie.
Spuneți că a fost ucis în bucătărie de către discipolii Satanei.
Da.
- Veniți de la biserică, de departe. - Sigur așa a fost.
Ar trebui să socotesc că sataniștii, în loc să fugă cu relicva sfântă,
au hotărât ca mai întâi să ia o îmbucătură de pâine.
- Nu e vremea de vorbe de șagă. - Nu, deloc nu e.
E vremea faptelor, abate Fabian.
E convenabil să faceți legătura între furtul relicvei și omorul perfid,
- ...dar nu înseamnă că e adevărat. - Atunci e o potriveală.
E posibil ca jupânul Singleton să se fi văzut cu cineva acolo?
- E foarte posibil. - În miez de noapte?
Dacă i s-a promis o informație.
Și dacă n-a fost așa? Dacă întâlnirea e doar o scorneală?
Nu e scorneală că s-a dus la bucătărie în miez de noapte.
Robin Singleton a fost omorât și nu întâmplător,
nu de către un străin care a plutit peste mlaștină și ziduri.
De cineva de aici.
Cineva de la Sfântul Donat
a mințit că vrea să se vadă cu emisarul regelui Henric
și l-a omorât.
O să te aflu.
O să găsesc adevărul și mănăstirea o să se închidă.
Doctore Goodhap, ești încă în viață.
Pericolul e real.
Nu ești nici haios, nici ager.
Ba sunt ambele. Nu-i așa, jupâne Shardlake?
De ce nu m-ai trezit?
- Era treaba mea? - E o cercetare comună.
Ai face bine să nu uiți. Mulțumesc.
Aud că Cromwell te-a luat de pe drumuri.
Te-a scos dintr-o hazna.
Nu te jena cu obârșia ta. Uită-te la tine acum!
Fălos ca un păun.
Înmiresmat și curat.
Eu aud că-ți place să bei vin
cu dușmanii lui Cromwell.
- Ce minciună! - Cum ar fi chiar ducele de Norfolk.
- Nu s-a petrecut așa ceva. - Eu așa am auzit.
- N-aș face una ca asta. - Ba da.
În veci!
Ajunge cu sfada.
Am împărtășit tot ce știu, după cum mi s-a cerut.
Nu mai e nevoie de mine. Mă duc în oraș și iau prima navă către Londra.
Nicidecum.
Mă țineți zălog?
Te întorci la Londra când ne încheiem misia.
Cu reputația intactă.
Jupâne Shardlake?
Atunci mă întorc la adăpostul odăii mele.
O zi bună.
Unde poți găsi aici o sabie?
Jupâne Barak?
Oriunde. Sabia s-a dus.
Dar lăcrița în care era ținută mâna Tâlharului pocăit?
E bogat împodobită. S-a dus și ea?
Dacă găsim lăcrița, povestea cu străinii e sigur mincinoasă.
- De unde ai desenul? - Din bibliotecă.
L-am rugat pe fratele Edwig să-mi dea registrele. Toate.
Trebuie cercetată vânzarea pământului. Mergem la judecătorul de pace.
Nu găsim nici ucigașul și nici lăcrița în oraș sau în cărți.
Vom merge în oraș. Împreună.
Nu-mi place căutătura ta.
- N-a fost voit. - Te ispitește dosul meu?
- Nu păcătuiesc. - Chiar așa?
Dar ce faci?
Ce faceți în afară de înfulecat și răhățit?
Suntem oameni în slujba Domnului. Atât. Oameni buni.
Nu voi socotiți dacă sunteți buni!
Nu faceți nimic. N-aveți niciun țel. N-aveți putere. Nimic.
- Avem puterea rugilor. - Puterea rugilor?
Cât vă rugați voi, copiii de afară flămânzesc.
I-am văzut.
Vă ascundeți. Da. Toți vă ascundeți.
Singurul lucru bun de aici e berea.
Deși e și ea o poșircă.
- Nu pari să fii foarte binedispus. - Am întrebări.
De ce nu căutăm lăcrița? De ce nu vorbim cu băiatul sau cu Jerome?
De ce cărăm cărți de la mănăstire în sat când ajunge să mărturisească cineva?
Cineva care să pârască.
- Singleton a fost omorât cu motiv. - Firește!
Dar cu ce motiv? Din ce cauză? Cu ce țel?
Omorârea lui nu oprește închiderea, ci a adus doi emisari în loc de unul.
- Nu are rațiune. - Deschide! Lasă-i să treacă!
Vom afla adevărul despre ce s-a petrecut.
Singleton a cercetat registrele. La fel vom face și noi.
A fost cândva un port înfloritor.
Oamenii trăiau bine aici.
Odată închisă mănăstirea, vor rămâne toți cu pământ și parale.
Stau aici ca să fiu de trebuință oamenilor.
La han e mai potrivit, casa mea îi zăpăcește.
Oamenii vorbesc deschis aici.
- Interesant. - Mulțumesc, jupâne Shardlake.
Prezența mea între oameni
e chezășie că acest oraș e credincios lordului Cromwell și regelui.
Aici nu sunt sectanți și nu sunt vrăjitoare.
Vin, domnilor? E franțuz.
Oamenii se plâng de reforme?
Cea mai mare plângere, singura chiar, e abolirea zilelor sfinților.
Doar fiindcă erau sărbători. Nu avem propovăduitori aici.
- Aș ști dacă ar fi, am ciripitorii mei. - Necazul cu ei e că mint.
Aveți dreptate, jupâne Barak.
Am grijă și cercetez, ca să cern adevărul de zvonuri.
Avem contrabandă, a fost mereu, dar papistașii au rămas în Franța.
Ești o pildă, jude Copynger. O să afle și Cromwell.
Vă mulțumesc, domnule. E... Sunteți foarte amabil.
În sănătatea dv.!
- Și în sănătatea regelui! - Da, a tuturor.
Jude Copynger,
avem nevoie de sprijinul tău grabnic la cercetarea noastră.
Sunt gata.
Aici sunt registrele mănăstirii.
Ale fratelui Edwig. Ar lua și pielea de pe om.
Mă interesează vânzarea pământurilor.
E ușor. Vreau să compari actele de vânzare din registre cu ale tale.
Desigur.
Și cu recipisele cumpărătorilor acelor pământuri.
Asta va dura.
- Cât? - Câteva zile, cu șansă.
Câte zile?
O să merg chiar eu la fiecare cumpărător. Se poate să nu-i găsesc.
- Sau să nu aibă recipisa. - Câte zile?
Cinci.
- E prea mult. - Și asta cu șansă.
E prea mult. Regele va fi mâhnit.
- Regele Henric? - Ai alt rege?
- Nu. - Suntem trimișii regelui. Ce înseamnă?
- Că e grabnic. - Da.
Cinci zile e prea mult.
- De îndată, jude Copynger. - Desigur.
- Rămâi cu bine. - Și dv., jupâne Shardlake.
Căutai să afli cât a înaintat cercetarea. Acum știi.
Vei duce misia la bun sfârșit în trei zile.
Îmi vei spune mie despre orice vânzare cu cusururi.
- Se cade așa? Dacă regele... - În a cincea zi
poți să-i spui și jupânului Shardlake.
Ai înțeles?
Am înțeles.
Dacă recipisele importă, de ce i-ai dat lui misia?
Mergem la cumpărători și ne încredințăm că recipisele sunt scrise cum trebuie.
- Vrem să aflăm adevărul. - Ba vrem să facem dreptate.
Și se va face dreptate cu închiderea mănăstirii.
Uite un obicei nemernic.
Călugării iau bani de la săraci, plătesc iertarea păcatelor.
Cu Copynger ai folosit numele lui Cromwell ca pe o sabie, ca să capeți ce vrei.
Cromwell e forța noastră.
Fără el ești doar un strâmb neînsemnat.
Mă întorc la Sfântul Donat și continui să caut adevărul.
Așa îl slujesc eu, Jack. O să vorbesc cu fratele Jerome.
Asta e dreptatea.
E acolo, așa cum am spus că va fi.
Te rog să aștepți la ușă.
Ereticul...
- Ai venit. - Dorești să vorbim?
În ultimele zile m-am desfătat cu prețioasele noastre cărți...
înainte să fie arse.
Sunt verișorul reginei Jane Seymour,
de aia a ales să mă tragă pe roată în loc să mă omoare imediat.
- Despre cine vorbești? - Despre el.
Stăpânul tău. Cromwell.
A privit când eram tras pe roată.
Mușchii sfâșiați.
Oasele trase din încheietură.
Nu e adevărat.
Ca verișor al reginei, nu puteam fi executat drept trădător.
Însă conta să aflu că credința mea e greșită.
Conta să jur credință regelui și bisericii lui.
Și asta ai făcut. Nesilit.
Asta am făcut...
Părea că-l bucură cazna mea. Pe stăpânul tău.
- Urletele mele erau muzica lui. - Altă minciună.
Strâmbule, înțeleg că te temi.
Fără ocrotirea lui Cromwell,
ce ești?
Avocat cu reputație.
Ești ca o pasăre din Peru.
Cromwell vorbește, tu repeți.
- Îmi irosești vremea. - Și ce însemnat ești...
- Nu-mi mai ești de folos. - A omorât-o pe Anne Boleyn.
Acuza de adulter cu acel biet flăcău a fost scorneală.
- A lui Cromwell. - Nu.
Am fost martor la moartea ei. A acceptat dovezile și soarta.
Așadar a fost regină până la capăt.
Ascultă măcar asta.
Am fost ținut în Turn.
În celula alăturată era muzicantul.
Tânărul Mark Smeaton.
Așa-zisul ibovnic. Ai fost martor și la moartea lui?
- Aud c-a plâns. - A plâns pentru Anne Boleyn,
dar nu pentru că-i era ibovnic.
Suferise și el pe roată.
Și el mărturisise mincinos în fața monstrului de Cromwell.
Și pe el îl căzneau regretele și remușcarea față de slăbiciunea lui.
Oamenii scornesc povești amănunțite.
Am scris povestea jupânului Smeaton.
Amănunțită sau nu.
În ea descriu nu frica lui de moarte...
ci de purgatoriul care-și imagina că urmează.
A murit convins că și-a trădat regina...
deși adevărații trădători sunt Cromwell și regele lui.
O poți arde tu...
odată cu cărțile.
Mă îngrijez că Goodhap a auzit toate minciunile.
Fă cum a zis Jerome. Arde-o.
- Nu există. - L-am întâlnit o dată.
Pe Mark Smeaton.
Atunci mi-a părut un flăcău blajin.
Arde-o.
Și dacă e adevărată povestea mea?
Ce faci?
Minciunile mele au ucis-o.
Roagă-te pentru mine. Izbăvește-mi sufletul.
Te rog.
Roagă-te pentru mine!
Izbăvește-mi sufletul!
Simon.
Simon!
- Stai! - Simon!
Opriți-l!
Simon!
Să-l țină cineva!
Stai!
Simon...
Stai pe loc.
Sunt jupânul Shardlake. Vrei să-mi vorbești?
Simon!
Stai!
Așteaptă!
Simon!
Opriți-l!
Stai, Simon!
Simon!
Nu!
Simon!
Stai!
Simon!
Simon.
Simon!
Nu-ți fac niciun rău.
Vreau să te ajut.
Să te ascult.
Putem vorbi acum. Doar noi doi.
Îți râzi de mine.
Dar mă maimuțărești bine.
- Lasă-mă să te ajut. - Nu te apropia!
Stai acolo!
- Ești omul diavolului. Cum a zis Jerome. - Nu, Simon!
Trebuie să mă asculți.
Te rog.
Simon!
Ați venit să faceți dreptate.
Da.
Adevărul și dreptatea sunt îndeletnicirea mea.
Simon, te pot păzi! Mă auzi?
Te pot ajuta.
Nu, nu e bine. Nu e deloc bine.
Ajutor!
Să mă ajute cineva!
Ajutor!
Domnule!
Alice!
Prindeți-l!
Țineți-l strâns!
Țineți-l!
Alice, Domnul să te binecuvânteze.
Am crezut că-mi dau duhul.
E pentru mine?
Pentru jupânul Shardlake.
Mie ce-mi poți oferi, Alice Fewterer?
Un zâmbet?
Singurătate, domnule.
- Ceva să vă încălzească. O infuzie. - Îți mulțumesc încă o dată.
Am avut noroc că treceai pe acolo. Mare noroc.
Cum de erai acolo?
- În mlaștină? - Da.
Îmi place. Știu că e sumbră, dar acolo e împăcare.
Îmi place să zăresc câte o lumină.
De la contrabandiști. Îmi închipui că navele lor pleacă spre Franța.
Și îmi închipui Franța.
Cum o fi acolo.
Acum știți totul, domnule. Sunt smintită.
Nu, nicidecum. Eram acolo din aceeași pricină.
Cerul fără sfârșit.
Frigul.
Mintea poate hălădui.
Te ajută să chibzuiești limpede.
Așa e, domnule.
Vă aduc veșmânt curat.
Și cum de ai ajuns tu la Sfântul Donat?
Nu ai familie?
Un curtezan?
A fost cândva un curtezan, dar s-a dus, din nefericire.
- Iertare. - Nu-i supărare.
Se spune că e mai bine ca măcar să fi iubit.
- Pot să vă întreb și eu ceva? - Desigur.
Îl cunoașteți pe lordul Cromwell? L-ați întâlnit?
Îl cunosc și l-am întâlnit. Sunt în slujba lui de ceva vreme.
E fioros pe cum se spune?
Poate fi uneori.
Jupânul Singleton lătra și răcnea.
Mi-l închipuiam în slujba lordului, dar dv. sunteți altfel.
- A vorbit gura fără mine. - Nu, nicidecum.
Îl cunoșteam pe jupânul Singleton.
Și mă bucur că mă consideri altfel decât el.
- Odihnească-se în pace. - Amin.
- Și Simon să-și găsească pacea. - Amin.
Se trezise, a stat ridicat cam o oră. A stat liniștit.
I-am dat o fiertură și niște mied cald.
- Și fierbințeala? - Am crezut că trecuse.
Cine i-a stat la căpătâi?
A vorbit cu abatele și puțin cu starețul Mortimus.
S-au rugat împreună.
La scurt timp s-a plâns că nu se simte bine.
După încă un timp, a devenit agitat.
Foarte agitat. Și a fugit, după cum ați văzut.
Da, am văzut.
De ce nu ne-ai spus când ne-am întors că băiatul e treaz și vorbește?
Era cu abatele. Am și alte sărcinări.
Voia să vorbească cu jupânul Shardlake.
- Nu-i pot goni pe abate și pe stareț. - Iar acum e mort, convenabil!
Totul e putred aici.
Mănăstirea nu va fi doar închisă.
Va fi dărâmată.
În hambar,
înainte să cadă,
am crezut că mă maimuțărește.
Corpul i s-a strâmbat ca al meu.
- De parcă ar fi fost chinuit. - Nu era în apele lui.
- Dar nu mai avea fierbințeala? - Eram sigur că trecuse.
Jerome, abatele și starețul. Cine a mai venit la el?
Frații Gabriel și Edwig au venit să se roage. Și jupânul Bugge.
Atâția oamenii au venit la căpătâiul
unui novice oarecare, neîndemânatic și neimportant...
De ce?
Matthew.
Voia să-ți vorbească, dar a murit înainte să apuce.
Convenabil, după cum ai zis.
Recunosc, era de ascultat.
Thomas Cromwell nu e răbdător.
Și nici iertător.
Nu ține la adevăr decât dacă adevărul îi convine.
Așa că-ți reamintesc.
Am venit să închidem mănăstirea și să-i dăm regelui bogățiile ei.
Mie nu-mi pasă cum.
Aud că a mai murit cineva!
Cât mă mai țineți cu de-a sila aici?
Și el mă îngrijează. A văzut și auzit prea multe.
Doar ce am început.
Dacă adevărul ne este ascuns cu bună știință,
să hotărâm noi adevărul.
Chibzuiește.
Dar nu cinci zile.
Eram curios.
Nu înțelegeam cum a trecut novicele
de la fierbințeală și sfârșeală la ce-am văzut amândoi.
Apoi ați spus că ați crezut că vă maimuțărește.
Corpul i s-a strâmbat.
M-am întrebat care poate fi pricina.
A trebuit să-i deschid pântecul.
Spasmele îi sunt caracteristice.
Cui?
Beladonei.
Nimicitoarea mătrăgună, cum i se zice în țara voastră.
- A fost otrăvit? - Da.
A murit de la căzătură, dar avea să moară oricum.
Beladona are un miros slab, dar ușor de recunoscut. Îl știu.
Mirosul era în pântecul lui
și în băutura din cupa de la căpătâiul lui.
Când a fost otrăvit?
Trebuie să fi fost de dimineață. Simptomele apar repede.
Nu spune nimănui.
Nici abatelui, nici starețului, nici măcar jupânului Barak.
Nu știu cum ar reacționa la o așa veste.
Tu erai.
M-ai speriat.
M-am gândit să fac o plimbare cu calul înainte de masa de dimineață.
Ai toate lucrurile la tine.
Și ai capul plin de povești despre omoruri și nereușite.
Nicidecum.
Vei spune că noi am făcut dintr-un mort doi.
Și că nu-i convingem să închidă.
- Nu-mi poți face una ca asta. - Întoarce-te în odaia ta.
Nu permit.
Doctore Goodhap...
Nu-ți sunt prizonier!
Nu mă pune la încercare! Nu știi ce pot!
Jupânul Shardlake ți-a văzut furia.
- Treci în pat! - Nu te apropia!
Ba chiar o să te dai din calea mea!
Nesăbuitule!
De ce nu te-ai dus în odaie? Uite ce-ai făcut!
Uite ce m-ai silit să fac!
Nu-s răspunzător.
Nu port eu vina.
N-am vrut să se întâmple.
Nu mă poți salva?
Ești mort, domnule.
Dar moartea ta nu va fi în van.
Îi las să te găsească.
Sfântul Donat se va închide,
de la o minciună sau de la adevăr.
N-o să mai conteze.
O să-i pun să se roage pentru tine.
Bazat pe seria Shardlake, de CJ SANSOM
Subtitrarea: Ruxandra Dorobanțu