Sakta nu. Så där.
- Så där ja. - Broder Guy.
Man behöver dig.
Vila nu, broder Mark. Sov.
Kan det inte vänta till morgonen, Shardlake?
Det är morgon, jag är helt vaken.
Den natten då du hittade Singleton död kom du till köket. Varför då?
Alice och jag skötte om broder August.
Han var orolig och jag hämtade varm mjölk åt honom.
- Varifrån gick du in? - Det finns bara en väg in.
In och ut, en och samma väg.
- Var dörren öppen? - Låst.
Den låses för att hindra munkarna från att förse sig.
De andra dörrarna leder till skåp och skafferier.
Jag minns ingen nattlampa där.
Det var då jag halkade.
Precis här.
Jag stod i en stor blodpöl
och fick syn på mäster Singleton.
Hans huvud låg bredvid.
- Placerat bredvid honom? - Så kan det ha varit.
- Blodet hade ännu inte koagulerat? - Nej.
Mordet hade alltså nyss skett. Jag har bevittnat halshuggningar.
Mördaren borde också vara täckt av blod.
Såg du några andra fotspår? Några märken i gången då du kom in?
- Nej. - Men, som du säger...
om det bara finns en ingång måste det ha funnits spår.
Såvida inte mannen med svärdet var kvar i köket.
Det är en oroande tanke.
Det fanns inga spår.
När du hittat kroppen, vad gjorde du då?
- Jag gick till abboten. - Och lämnade dörren olåst?
Ja.
Om jag hade låst hade jag fångat mördaren.
Om han verkligen var därinne. Och han inte hade nån nyckel.
Om du, broder Guy, inte själv är mördaren.
Det kan jag lova att jag inte är.
Då skonade han dig, trots att han visste att du skulle larma.
- Varför då? - Guds vilja.
Broder Gabriel.
Mäster Bugge. Jag trodde att ni bad.
God morgon.
Simon Whelplay är mycket sjuk och ligger i sjukstugan.
Han pratade med Shardlake och frågade efter honom.
Jag trodde ni ville veta eftersom ni är så förtjust i pojken.
- Förtjust? - Så sa jag, broder.
Vakta er tunga, mäster Bugge.
Vi får nog alla vakta våra tungor numera.
Jag vill inte förlora liv och hem för nån annans nöjen.
Tänk på er ställning!
Spara dina goda råd åt novisen Whelplay.
Innan han pratar mera.
Innan vi alla hamnar på gatan och får svälta.
Mäster Barak! Barak?
Jag har sagt åt munkarna att samlas med oss på gården.
Vi har arbete att göra.
Varför har ni inte väckt mig förr?
- Jag vill prata med er. - Det ska du få.
Ge honom inte det han vill ha.
Mäster Shardlake, här får ni en god överblick
över klostrets byggnader, sjukstugan, kapellet,
och matsalen. Och köket, förstås.
- Det är väl därför vi står här? - Robin Singleton var inte välkommen hit.
- Det är väl sant? - Låt mig vara tydlig.
Vi hälsar alla besökare från Lord Cromwell välkomna hit.
Det finns minst 100 personer inom dessa väggar.
- Tar ni ansvar för var och en av dem? - Jag ansvarar för mina bröder.
Till och med den plågade Jerome?
Till och med novisen Whelplay?
Simon Whelplay är en pojke, han svälter, får stryk och måste bära en mössa
märkt med ett "M": maleficium. Ond.
Det är bara en mössa.
Med all respekt, sir, ni har fantasi.
Mortimus från Kelso, du har ett häftigt temperament.
- Du har väl varit soldat? - Det har jag berättat.
- Jag också. - Det döljer vi inte.
- Har ni båda två dödat? - På slagfältet.
På slagfältet, ja. Jag hör fortfarande skriken om nätterna.
God morgon, allihop.
Ers Helighet.
Fortsätt, bara.
Ni har visst tappat nåt litet, eller hur?
Inte nåt litet.
En sällsynt och helig relik.
Handen från av en av tjuvarna vid Jesus korsfästelse,
som stals under mordnatten.
Den fanns i ett gyllene schatull.
Det jag tänker på nu är hur något så heligt
- kan finnas i djävulens händer. - Hans följare.
Vad är det ni påstår? Att dessa Satans följare
kom hit för att ta reliken och schatullet?
Och mördade Singleton, ja.
Jag är nog inte den ende med fantasi.
Vad var klockan när Singleton lämnade sitt rum på mordnatten?
Ett bra tag efter midnatt.
Mitt i natten. Han lämnar abbotens hus
korsar själva gården och går mot köket.
Ni antyder att han mördas i köket av Satans följare.
- Ja. - Som kom från kyrkan en bra bit bort.
Det gjorde de, ja.
Ska jag tro att dessa djävulsmän, istället för att fly med sitt heliga stöldgods,
beslöt att nypa åt sig en bit bröd?
- Nu är inte läge för dåliga skämt. - Nej.
Det är dags för kalla fakta, Abbot Fabian.
Det kan vara lämpligt att knyta relikstölden till mordet,
- men det gör det inte mera sant. - En tillfällighet, då.
Kan Singleton ha arrangerat ett möte? Är det ens troligt?
- Det är helt möjligt. - Mitt i natten?
Om han hade fått löfte om information.
Och annars? Är ett sånt möte ert eget fantasifoster?
Att han gick till köket mitt i natten är inget fantasifoster.
Robin Singleton är mördad och inte av en händelse,
och inte av nån förbipasserande som flög över träskmarker och murar.
Utan av nån här.
Nån inom S:t Donatus
som låtsades arrangera ett möte med Kung Henriks sändebud
och halshögg honom.
Jag ska hitta dig.
Jag ska hitta sanningen och jag ska stänga detta kloster.
Dr Goodhap, ni lever än, ser jag.
Faran är verklig. Och ni är varken rolig eller smart.
Jodå, jag är både och. Eller hur, Shardlake?
Varför väckte ni mig inte?
- Är det min sak? - Det är ju en gemensam utredning.
Det vore klokt om ni mindes det. Tack.
Cromwell hittade er i rännstenen, har jag hört.
Plockade upp er ur kloaken.
Man ska inte skämmas för sitt ursprung. Se bara på er nu.
Stolt som en tupp. Tvättad och parfymerad.
Och ni tar visst gärna en bägare vin med Cromwells fiender.
- Det är lögn. - Hertigen av Norfolk, till exempel.
- Nåt sånt har aldrig hänt. - Det sägs så.
- Det skulle jag aldrig göra. - Det tror jag.
Aldrig.
Och där tar smågnabbet slut.
Eftersom jag nu har meddelat allt jag vet
behövs jag väl inte längre.
Jag tar mig till staden och sen första bästa skepp till London.
- Nej, det gör ni inte. - Är jag er gisslan nu?
Ni återvänder till London när vårt arbete här är slutfört.
Och vårt rykte är intakt.
Mäster Shardlake?
Då återvänder jag till lugnet i mitt rum.
Adjö.
Var hittar man ett svärd här?
- Mäster Barak? - Var som helst.
Svärdet är borta.
Och schatullet med den där tjuvens hand?
Det är prytt med juveler, är det också borta?
Om vi hittar schatullet är historien om några förbipasserande falsk.
- Var kommer teckningen från? - Biblioteket.
Jag bad broder Edwig att lämna över alla klostrets räkenskaper.
Alla böcker. Försäljningen av mark måste utredas.
Det kräver ett besök i staden.
Ni hittar varken schatullet eller mördaren där. Inte ens i böckerna.
Vi ska ändå in till staden. Tillsammans.
Jag gillar inte er blick på mig.
- Tänkte inte på min blick. - Är det min bakdel ni vill ha?
- Jag syndar inte. - Inte det?
Vad gör ni då?
Förutom att stoppa mat i munnen och skita ut den igen?
Vi är bara Guds tjänare. Goda män.
Det är inte er sak att påstå.
Ni gör ingenting, ni har inget syfte och ingen makt.
- Vi har makten att be, mäster Barak. - Makten att be?
Medan ni ber går barnen hungriga utanför era murar.
Jag har sett hur de svälter.
Ni gömmer er. Ja.
Alla gömmer ni er.
Det enda goda som kommer härifrån är öl.
Till och med det smakar piss.
Ni verkar inte vara på ert bästa humör.
Jag har några frågor. Varför letar vi inte efter schatullet?
Varför är vi inte vid pojkens sjukbädd, eller pratar med Jerome?
Varför släpar vi böcker från klostret till byn,
när vi bara behöver en person som erkänner?
- En person som pekar finger? - Singleton mördades av en anledning.
Självklart är han mördad av ett skäl.
Ja, men av vilket skäl? Varför?
Mordet stoppade ingen stängning.
Det innebar bara två sändebud istället för ett.
- Det är obegripligt. - Öppna portarna!
Släpp in dem.
Vi ska ta reda på sanningen bakom detta.
Singleton undersökte klosterräkenskaperna. Det gör vi också.
Detta var en gång en blomstrande hamn. Folk levde anständiga liv.
När klostret väl stängts finns det både mark och pengar.
Åt alla.
Jag har dessa rum för att vara tillgänglig för folket.
Värdshuset är bekvämare och mindre skrämmande än mitt hem.
Folk kan prata friare.
- Intressant. - Tack, mäster Shardlake.
Att jag finns här mitt ibland folk
visar att staden är lojal med Lord Cromwell och kungen.
Här finns inga sekterister, ingen trolldom.
Ett glas franskt vin, mina herrar?
Har man hört några klagomål från folk i staden om reformerna?
Det enda och största klagomålet
är borttagandet av helgonens dagar.
Mest för att de var helgdagar. Inga fanatiska förkunnare, inga alls.
I så fall hade jag känt till dem, jag har mina angivare.
- Enda problemet är att de ljuger så ofta. - Ni har helt rätt, mäster Barak.
Man får vara försiktig och särskilja sanningen från hörsägen.
Det smugglas, som vanligt, men papisterna håller sig i Frankrike.
Ni är ett gott exempel, domare Copynger. Det ska Cromwell få veta.
Tack så mycket, sir. Det var snällt.
Till er goda hälsa!
- Och kungens. - Ja, skål för allas hälsa.
Nå, domare Copynger,
nu behöver vi er omedelbara hjälp med våra efterforskningar.
Jag är beredd.
De här är räkenskaper från klostret.
Broder Edwigs böcker. Han är mycket om sig och kring sig, han.
Jag är mest intresserad av markförsäljningen.
En enkel uppgift. Jag vill att ni
jämför era kvittenser på försäljning med dessa böckers uppgifter.
Det kan jag göra.
Och med de kvitton som köparna fått för försäljningen.
Det kan ta lite tid.
- Hur lång tid då? - Några dagar, med lite tur.
Hur många dagar?
Jag måste ju besöka alla köparna. De kan vara bortresta,
- eller sakna kvittona till hands. - Hur många dagar?
Fem.
- Det är för lång tid. - Om man har tur, sir.
Fem dar är för långt. Det gillar inte kungen.
- Kung Henrik? - Tjänar ni nån annan?
Nej.
Vi är kungens sändebud. Vad står det för?
- Betydelse. - Ja.
Fem dar är för mycket.
Snarast, domare Copynger.
Ytterligt snarast.
Adjö nu, sir.
Adjö, mäster Shardlake.
Ni ville ha en rapport om hans framsteg. Där är den.
Ni fullgör uppgiften på tre dagar.
Ni förser mig med detaljerna om varje onormal försäljning.
- Är det rätt? Tänk om kungen... - På den femte dagen
kan ni ge mäster Shardlake denna information.
- Begrips? - Ja.
Om de här kvittona är så viktiga, varför gav ni honom uppgiften?
Vi besöker alla köparna
och ser till att kvittona är skrivna exakt så som de ska.
- Det är sanningen vi behöver. - Rättvisa är vad vi behöver.
Rättvisa skipas när vi stänger klostret.
Det är en ond hantering.
Munkarna tar pengar från de fattiga som får betala för sina synder.
Där inne, med Copynger,
drog ni Cromwells namn som ett svärd för att få det ni ville.
Cromwell är din styrka, liksom min.
Utan honom är ni en krokrygg utan betydelse.
Jag återvänder till S:t Donatus och fortsätter söka efter sanningen.
Så tjänar jag honom, Jack. Jag ska prata med broder Jerome.
Det är rättvisa.
Han är där som jag sa.
Om ni kunde vänta vid dörren.
Hedning.
- Ni kom. - Ville ni prata med mig?
Jag har ägnat mig åt våra dyrbara böcker...
innan de bränns.
Jag är drottning Jane Seymours kusin
och därför lät han lägga mig på sträckbänken, snarare än mörda mig.
- Vem talar du om? - Honom.
Er herre, Cromwell.
Han såg på medan jag slets isär.
Muskler som slets ut.
- Ben som drogs ur sina fästen. - Det är inte sant.
Som drottningens kusin kan jag inte avrättas som förrädare.
Men jag måste ju inse att min tro var fel.
Vikten av att svära ny ed till kungen och hans kyrka.
- Vilket du gjorde, frivilligt. - Vilket jag gjorde.
Han tycktes njuta av min smärta. Er herre.
- Mina skrik blev hans musik. - Ännu en lögn.
Jag förstår att ni är rädd, krokrygg.
Vem är ni, utan Cromwells gunst?
Jag är en lagkunnig med gott rykte.
Ni är en av de där fåglarna från Perulandet.
Cromwell talar och ni härmar.
- Du är ett slöseri med tid. - Och ni är så viktig.
Du är helt betydelselös.
Han mördade Anne Boleyn.
Åtalet om otrohet med pojken hade man hittat på.
- Cromwells påhitt. - Nej.
Jag bevittnade hennes död. Hon accepterade vittnesmålen och sin dom.
Då var hon en verklig drottning till slutet.
Minns detta, om inget annat.
Jag hölls i Towern.
I cellen bredvid min fanns en musikant.
Den unge pojken Mark Smeaton. Hennes påstådda älskare.
Såg ni hans avrättning också? Det sas att han grät.
Han grät för Anne Boleyn
men inte för att han var nån älskare.
Som jag hade han fått sträckbänken.
Som jag hade han bekänt falskt inför monstret Cromwell.
Som jag var han djupt ångerfull över sin svaghet.
Folk skapar såna fantastiska historier.
Jag har skrivit ner Smeatons berättelse.
Fantastisk eller ej.
Jag beskriver inte hans skräck inför döden...
utan den skärseld som han tänkte sig.
Han dog i tron att han svikit sin drottning
när de verkliga svikarna är Cromwell och hans kung.
Ni får den. Bränn upp den med de andra böckerna.
Det är ett bekymmer att dr Goodhap hörde alla lögner.
Gör nu som Jerome föreslår.
Bränn den. Den finns inte.
Jag har faktiskt träffat Mark Smeaton en gång.
En rar pojke, tyckte jag då.
Bränn den.
Tänk om det är sant? Min berättelse?
Vad händer då?
Mina lögner dödade henne.
Be för mig. Rädda min själ.
Snälla.
Be för mig, sir! Rädda min själ!
Simon.
- Sluta, Simon. - Simon!
Stoppa honom!
Simon!
Håll honom, nån!
Vänta!
Simon, Simon...
Stå still.
Simon, det är Shardlake. Ville du prata med mig?
Simon!
Stanna, Simon!
Simon, vänta!
Simon!
Håll i honom!
Simon, nej!
Simon!
Nej, Simon!
Simon!
Vänta, Simon.
Simon.
Jag vill dig inget illa.
Jag vill bara hjälpa.
Jag lyssnar på dig.
Vi kan tala nu. Bara du och jag.
Du gör narr av mig, pojk.
Du gör det mycket bra.
- Låt mig hjälpa dig. - Nej, låt mig vara!
Backa undan!
Ni är en djävulens man.
- Det sa Jerome. - Nej, Simon!
Simon, hör på mig.
Simon, snäl...
Simon!
- Har ni kommit för att söka rättvisa? - Ja.
Sanning och rättvisa är mina handelsvaror.
Simon, jag kan skydda dig. Förstår du det?
Jag kan hjälpa dig.
Oj då, det här var inte bra.
Inte alls bra.
Hjälp mig!
Hjälp mig, nån!
Hjälp!
Sir!
Alice!
Ta tag här.
Håll i ordentligt nu!
Håll i!
Gud välsigne dig, Alice.
Jag trodde min sista stund var här.
Är det åt mig?
Det är åt Shardlake.
Vad kan du erbjuda mig då, Alice Fewterer?
- Ett leende? - Ensamhet, sir.
Här är nåt värmande, sir.
- Det är te. - Tack igen.
Tur för mig, Alice, att du kom. En sån tur.
Varför var du där, då?
- I träskmarken? - Ja.
Jag gillar det.
Det är lite dystert, men där finns en frid.
Ibland ser jag lite av ljusen. Smugglare.
Jag tänker att de seglar mot Frankrike.
Då tänker jag på Frankrike. Hur det är där.
Och det är alltsammans, sir. Jag är galen.
Nej då, nej då. Inte alls.
Jag gick dit av samma skäl. En oändlig himmel.
Kylan. Låta tankarna vandra.
Det hjälper en att tänka klart.
Det gör det, sir. Jag ska hämta en ren dräkt åt er.
Hur hamnade du här på S:t Donatus?
Har du ingen familj? Ingen käresta?
Det fanns en, en gång, men inte nu längre.
- Förlåt mig. - Ingen fara.
"Det är bättre att ha älskat", sägs det.
- Får jag fråga er en sak, sir? - Självklart.
Känner ni Lord Cromwell?
- Har ni träffat honom? - Det gör jag, och det har jag.
Jag har arbetat för honom ett tag.
- Är han så hemsk som det sägs? - Det kan han vara.
Mäster Singleton skällde och bråkade.
Jag fattade att han arbetade för Cromwell, men ni är helt annorlunda.
- Nu har jag sagt för mycket. - Nej då, inte alls.
Jag kände Singleton, förstås.
Det gläder mig att betraktas som annorlunda än han.
Må hans själ få frid.
Amen.
- Och Simon också, må han vila i frid. - Amen.
Han var vaken och satt upp en timme eller så.
Han satt bara tyst.
Jag gav honom lite tunn soppa och varm mjöd.
- Och hans feber? - Var borta, trodde jag.
Fick han besök?
Han talade med abboten och prior Mortimus en liten stund.
De bad tillsammans.
Sen klagade han att han mådde dåligt.
Efter ännu en stund blev han mycket orolig.
Väldigt orolig.
- Och sprang iväg, som ni såg. - Som jag såg.
Varför sa ingen att pojken var vaken när vi återvände från byn?
Han var med abboten, jag har andra plikter.
Pojken ville tala med Shardlake.
Jag kan ju varken slänga ut abboten eller priorn.
Och nu är pojken lämpligt nog död?
Detta kloster är helt genomruttet.
Vi ska göra mer än bara stänga det. Vi ska riva ner det.
I ladan, innan han föll,
trodde jag att han gjorde narr av mig.
Han böjde kroppen, antog min form.
Som om han var plågad, skulle jag säga.
- Han var inte sig själv. - Men hade ingen feber?
Jag var säker att den hade gått ner.
Jerome, abboten, priorn.
Vem mer besökte honom?
Broder Gabriel och Edwig kom för att be.
Och mäster Bugge.
Så många kom alltså och besökte
denne obemärkte, klumpige och obetydlige novis.
Varför då?
Matthew.
Pojken ville prata med er. Innan han kan göra det är han död.
Lämpligt nog, som sagt.
Jag håller med, pojken var intressant.
Thomas Cromwell är ingen tålmodig man.
Han förlåter inte gärna.
Viska detta, men han bryr sig bara om sanningen om den passar honom.
Jag påminner dig ännu en gång.
Vi är här för att stänga klostret och föra dess tillgångar till kungen.
Hur det går till bryr jag mig inte om.
Ännu en död, har man sagt mig!
Hur länge ska jag hållas kvar här mot min vilja?
Den där är också ett bekymmer. Han har sett och hört för mycket.
Vi är ännu bara i början.
Om man undanhåller sanningen från oss med flit
måste vi bestämma om vår egen sanning.
Tänk på det. Och inte i fem dagar.
Jag var nyfiken.
Jag fattade inte hur novisen kunde
gå från feber och svaghet till det vi båda bevittnade.
Sen sa ni att ni trodde att han gjorde narr av er.
Hans kropp blev böjd.
Jag tänkte på vad som kunde ha åstadkommit detta.
Man måste öppna hans buk.
Kramperna var karaktäristiska.
- För vadå? - Belladonna.
Dödlig kväsört, som den kan kallas i ditt land.
- Blev han förgiftad? - Ja.
Han dog i fallet, men hans död var oundviklig.
Belladonna har en svag men distinkt doft.
Den känner jag igen. Den fanns i Simons buk,
och i hans kopp vid sängkanten.
När hände detta?
Det måste ha varit i morse.
Symtomen visar sig fort.
Säg inget.
Inte till abboten, priorn, eller ens till Barak.
Jag vet inte hur han skulle reagera på den nyheten.
Det är ni. Ni skrämde mig.
Jag tänkte motionera den här kamraten före frukost.
Era väskor är packade.
Och er skalle är full av mord och historier om misstag.
Aldrig.
Ni vill berätta hur jag och Shardlake lyckades vända en död till två.
Att vi inte är ett dugg närmare en kapitulation.
Gör inte så här mot mig.
- Återvänd till ert rum. - Jag tillåter det inte.
- Dr Goodhap. - Jag är inte er fånge.
Pröva mig inte, inte heller min skicklighet.
Shardlake har sett er vrede mot mig.
- Gå till er säng. - Kom inte närmare!
Ni ska faktiskt flytta på er!
Ni, dumma, idiotiska karl!
Varför återvände ni inte till ert rum? Se nu vad ni har gjort!
Se vad ni tvingade mig till!
Det var inte jag.
Det var inte mitt fel.
Jag ville det inte.
Kan ni inte rädda mig?
Ni är död, sir.
Er död är inte förgäves.
Jag låter dem hitta er.
S:t Donatus måste kapitulera
antingen för en lögn eller för sanningen.
Det spelar inte längre nån roll.
Jag ska se till att de ber för er.
Baserad på böckerna om 'Shardlake' av C.J. SANSOM
Översättning: Eva Söderqvist