Nu mi-a venit a crede ochilor, zău.
Nu mi-a venit a crede ochilor.
Priviți!
Bună dimineața, jupâne Barak. Ați dormit bine?
- Unde e jupânul Shardlake? - La micul-dejun, în refectoriu.
Îi ești dragă.
Nu mă cunoaște.
Iertare, trebuia să tac.
Alice?
Fratele Mark a confundat patul cu un țucal.
Poate te ajută jupânul Barak să primenești.
Nu acum.
Frate Guy?
Pot întreba dacă ai aflat de ce s-a purtat bietul Simon așa?
Nu importă, Alice.
- Mă pot așeza aici? - Da.
Abatele m-a rugat să vă spun că dr. Goodhap a plecat la Londra.
Odaia e goală, nici lucrurile lui nu mai sunt.
- Când s-a petrecut? - Mi s-a zis că în zori.
- Nu ți s-a zis o oră precisă? - Nu.
Ce-mi place aici e belșugul de bucate.
De călugării grași m-aș lipsi.
Pare că dr. Goodhap a plecat la Londra. Fără învoire.
- Chiar așa? Cine zice? - Odaia e goală.
Să înțeleg că nu v-a spus ce avea de gând să facă.
L-a văzut cineva plecând?
Bugge. Ușarul și straja.
Jupâne Shardlake, când îmi primesc înapoi registrele?
- Când termin cu ele. - Sunt bine orânduite, vă asigur.
Vom vedea.
Totul e cinstit și corect.
Nu vă salvează niciun registru cinstit și corect, frate Edwig.
Ai fost la căpătâiul lui Simon Whelplay.
- Da, ca să mă rog. - Dar îl nesocoteai.
Nu e adevărat.
De ce la căpătâiul lui și nu în odaia ta? Sau în biserică.
Așa se face la Sfântul Donat. Am sperat că mi se poate alătura.
- Și a putut. - Era treaz?
Da.
Ne-am rugat împreună.
Asta e tot? Pot să plec?
Da.
Dar nu departe.
Stăpânește-te, Jack.
Să fim cu mintea limpede.
A avut loc alt omor.
- Cine? - Novicele, Simon Whelplay.
- A căzut și și-a crăpat țeasta. - După ce a înghițit otravă.
A înghițit-o?
De mâna altuia, când zăcea la infirmerie.
Fratele Guy.
El a descoperit otrava, putea tăinui fapta.
Ce nu înțeleg e de ce toți frații superiori
au hotărât să vină la căpătâiul unui novice.
Un băiat asuprit de ei timp de săptămâni, chiar luni.
Dacă socotești că găsim răspunsuri în registre,
să mergem la grajd și să ne întoarcem în oraș.
Să-l zorim pe judele Copynger. Cinci zile e prea mult.
Dacă Singleton aflase ceva, e musai să ne grăbim.
Încă e timp.
Nu și după Cromwell.
Am în minte o listă de abateri și necunoscute.
Ce, unde, de ce.
Ce încerca Simon să-mi spună prin fierbințeală?
N-avem a ști.
Unde sunt relicva și sabia? Trebuie să fie undeva. Sabia e cheia.
Undeva prin mlaștină.
De ce nu erau dâre de sânge când fratele Guy a intrat la bucătărie?
Două păsări la un loc. Aia din Peru și păunul.
- Merg să văd de cai. - Nici n-ai mâncat.
Cu ce vă ajut, domnule?
Am îngrijit caii cum se cuvine.
Domnule? Ce faceți?
Ești jupânul Bugge?
Da.
Da...
Ești straja.
- Ușarul. - Da, știți prea bine.
La ce oră ai deschis poarta ca să plece doctorul Goodhap?
Nu răsărise încă Soarele, dar era aproape în zori.
La ce oră?
E un joc, domnule?
E ultima ta șansă.
Chibzuiește bine la răspuns.
Sabia mea zvâcnește dacă aude minciuni.
Am deschis poarta pentru doctor înainte de ora 06:00.
În zori.
- Minți! - Ba e adevărat!
Nu mai e armăsarul! Vă rog, jupâne Shardlake!
- Zău! - Jack, lasă sabia.
Nemernicul minte!
Jupâne Barak, lasă sabia!
Jack!
Ce este?
- Spune! - Nu putem da greș. Și asta facem!
- Nu e adevărat. - Își râd de noi.
- Ne iau de proști. - Jack.
Nu, Goodhap și alții ca el nu se vor umfla în pene.
Suntem aproape, crede-mă.
Și dacă Dumnezeu e de partea lor?
Nu. Tu te auzi? Îți dai seama ce spui?
Suntem aproape.
Așa se face o cercetare.
Nu mă pot întoarce la ce eram.
Nu vreau.
- Trebuie să găsim un adevăr al nostru. - Jack...
Am făcut valuri, iar răspunsurile sunt acolo. Plutesc.
Suntem aproape!
Eu l-am făcut, domnule.
Vrei să afli ce fac?
Mă las îndrumat de Simon Whelplay.
Caut în locul în care-și dorea el.
Apa e destul de adâncă și tulbure ca să fie ascunziș bun.
Vremelnic sau nu.
Iar tu vei căuta în ascunziș.
- Eu? - Da, tu.
Dă-ți jos cizmele.
- De ce eu? - Pe mine mă cuprind frigurile ușor.
Și, cu regret, tu ești mai înalt. Eu țin prăjina.
Cât de adâncă e apa?
E iaz. Nu lac, nici mare.
Cât de adâncă e la mijloc? Unde ar fi aruncat un obiect.
E un iaz.
- Înoți? - Nu în toiul iernii.
Așteptăm primăvara?
Mi s-o fi năzărit, dar zău că mi s-a părut că văd ceva.
Ceva strălucitor. Dacă ar ieși Soarele...
Jupâne Barak?
Ce faceți?
- Jupânul Barak va căuta în iaz. - Nu vă descălțați, jupâne Barak.
În iaz au ajuns multe obiecte de-a lungul vremii.
Nu-l băga în seamă. Picioarele îți vor fi mâini.
Și sunt și crapi.
Pentru echilibru.
Simte cu picioarele.
Mă afund în nămol.
Cuget că sunt 15 cm. Iazul e mai adânc decât credeam.
Obiectul trebuie să fie aproape. Caută cu grijă.
Îl simți?
Nu.
Ia stai...
E posibil să fie ceva.
Cutezi să te scufunzi?
Orice ar fi e prins în nămol.
Isuse, e sabia!
E ce căutam.
Bună aflare!
Bravo, Jack Barak! Bravo!
Am dat lovitura.
Străini, ce să zic!
Un străin și-ar fi aruncat sabia aici?
Nu.
În veci.
E o aflare însemnată.
Cum prea bine știe Mortimus din Kelso.
E sutana mea.
Are însemnul sacristanului. E a mea.
Am lăsat-o la spălătorie. N-am primit-o înapoi.
Am socotit c-a furat-o cineva înfrigurat.
- Când ai lăsat-o la spălătorie? - În ziua sosirii jupânului Singleton.
Sabia n-am mai văzut-o.
Nici n-am ținut vreodată vreo sabie. Nici în copilărie.
Ne jucam cu bețe.
Ține-o acum.
Hai.
- E grea? - Da, într-o singură mână.
E mai ușor cu două.
Ce simțire ciudată!
Arată-ne cum i-ai tăiat capul jupânului Singleton.
Tărie ai. Forța pe care trebuia s-o aibă omorâtorul.
Așa stau lucrurile.
Novicele, Simon Whelplay. Știa că în iaz e o taină.
- Cum e cu putință? - Ar putea fi el omorâtorul?
Simon? În veci.
O spun fără șovăială. În veci.
Poate unul nesigur, care îndeplinea ordinele altuia?
Nu, n-ar fi făcut una ca asta. N-ar fi putut.
Nu avea forța trebuincioasă.
În plus, era un băiat cu suflet bun.
Purta în el iubire.
Însă am căutat în iaz doar fiindcă el m-a trimis acolo.
Cuget că știa ce e tăinuit acolo.
Nu cercetez faptele unor străini. Ți-ai dat seama acum.
Știi și altceva?
Ajută-mă.
Va afla și lordul Cromwell.
Nu vă mai pot spune altceva.
Auzi, să secăm iazul... De parcă ar fi ușor.
Spune-mi că jupânul Bugge nu l-a aruncat pe doctorul Goodhap în apă.
- Nu. - Slavă Domnului.
Își doarme somnul de veci în mlaștină. M-am rugat pentru sufletul lui.
Mă întreb cine l-a omorât.
Cine?
- Care dintre noi? - Trebuie să stăruim.
- Încă nu suntem înfrânți. - Încă nu.
A găsit sabia.
A găsit o sabie.
Putea fi în acel nămol de ani buni.
Asta trebuie să spunem.
E o sabie de nicăieri, nu avem știință a cui e.
Va găsi și altceva.
- Asta pretinde Thomas Cromwell. - Nu ne putem preda.
Ce altceva avem în afară de Sfântul Donat?
- V-am adus o băutură caldă. - Mulțumesc.
E aur pe mâner?
Da. E o sabie frumoasă.
- E impresionantă. - E o sabie de gentleman.
- Nu ca a mea. - Cum de a ajuns într-o mănăstire?
- De ce ești nemăritată? - De ce cugetați că vă privește?
Nu mă privește, dar mă nedumerește.
Urma să mă mărit.
Dar el a murit.
Deodată. Fără niciun semn.
La scurt timp am pierdut-o și pe mama, era bolnavă.
Atunci am venit aici.
Și sunt împresurată de călugări. Nu vreau să iau un călugăr.
- Dv. de ce sunteți neînsurat? - Asta chiar e o taină.
Un flăcău chipeș ca mine.
Vrei adevărul?
Da.
Sunt un șarlatan.
Îmi zic singur „emisar al regelui”.
Omul lui Cromwell.
Port veșminte care eu cuget că sunt alese, dar sunt mereu la un pas de zdrențe.
Nici nu socotesc să-mi iau soție.
Până când?
Până strâng bani.
Până găsesc pe cineva fără de care nu pot.
Un adevăr interesant și admirabil, jupâne Barak.
Jack.
Am întâlnit oameni buni și cinstiți care erau în zdrențe, n-aveau de ales.
Însă și mincinoși și lași în straie alese.
Și eu.
Domniță.
Curând o să fie nevoie de torțe. O să mă grijesc eu.
Așa să faci.
Nu asta am zis?
E o sabie frumoasă.
Bine echilibrată.
Făcută desigur de un meșteșugar care a însemnat-o.
- Fără îndoială. - Da.
„JS 1507”.
Și o efigie.
Patru turle.
Sabia asta l-a omorât pe Singleton?
- Trebuie că da. - Fără îndoială.
E o aflare însemnată.
Și ceva ce Goodhap nu știe și nu poate zice mai departe.
Bravo!
Cum te simți?
Mai uscat.
M-am încălzit.
Azi n-ai mai fost enervant și arogant.
Cum așa?
Cuget că duc dorul putorii din Londra, atâta tot.
Cât va dura să sece iazul?
- Încă niște ceasuri. - Și bieții pești?
Există găleți. Și burdihane.
Ce speri să găsești? Relicva?
Nu. Sper să nu găsesc relicva.
Călugării de la Sfântul Donat ar arunca o sabie în apă,
dar mâna Tâlharului pocăit? În veci.
Vom găsi ce voia Simon Whelplay să găsim.
Poate că doar sabia.
Mă înclin în fața istețimii tale.
Din păcate, în unele clipe m-aș lepăda de istețime
ca să pot purta un prohab prețios.
Cina, Sfinția Ta.
O las pe masă.
Nu m-am purtat bine cu tine?
Ba da, domnule.
- Nu i-am ținut în frâu pe sâcâitori? - Ba da.
Ba da.
E sarcina mea.
Dacă te întreabă, te rog așa să-i spui strâmbului.
Desigur, domnule.
Opriți-vă! Încetați munca!
Acolo e ceva, văd o formă.
Vreau o găleată cu apă curată. Și o torță.
Faceți lumină aici.
E lănțișor de femeie.
Adu-l pe fratele Guy. Și o targă.
Scoatem biata ființă de aici cu grijă și respect.
- Au sosit frații superiori. - Intră, te rog.
Închide ușa.
Ea a fost prima.
Pandantivul l-a primit în dar.
Un dar din dragoste. Poate de la mamă, tată sau un curtezan.
L-a purtat cu mândrie pentru că era iubită.
Însemna ceva.
Moartea ei mă înfurie.
Doar să nu-ți abată atenția.
Am cercetat trupul cu grijă.
După înălțime, mărime, lungimea părului pe care-l mai are
și lănțișorul pe care-l avea la gât, nu poate fi decât fosta mea ajutoare.
Orphan Stonegarden.
Toți o știați pe biata fată, desigur.
- Era o hoață, domnule. - Și așa a fost pedepsită?
Nicidecum. Cuget că s-a împiedicat și a căzut în iaz.
Poate din cauza pietrelor din buzunare.
Am socotit că a furat două potire de aur și a fugit.
Erau prețioase și au dispărut.
- Frate Guy, ne spui de ce a murit? - Are gâtul rupt.
A fost omorâtă, îngreuiată, azvârlită în apă și uitată.
În această casă a Domnului.
- Pedeapsa Domnului... - Cum îndrăznești?
Nu ajunge că e moartă? O mai târăști și prin noroi?
Iertăciune, domnule. Noi am socotit că e hoață.
Mă îndurerează această aflare.
Unde sunt aceste potire de aur pe care le-a furat?
Nu sunt în iaz. Nu sunt în buzunarele ei.
Dacă au dispărut, le-a furat cel care a omorât-o.
- Vreau să știți, sunt deja trei omorâri. - Trei?
Robin Singleton, Orphan Stonegarden și Simon Whelplay.
- Novicele a căzut. A fost văzut. - Novicele a fost otrăvit.
- A căzut. - Frate Guy?
E adevărat. I-am găsit beladonă în pântec.
Flăcăul a căzut și a murit. Asta s-a petrecut.
Înainte să moară, a îndrăznit să-mi zică o taină.
- Ce taină anume? - O vedem aici.
Simon știa unde zace.
Mi-a zis că a prevestit-o de primejdie. Astea au fost cuvintele lui. Știa.
Cuget că cine a omorât-o pe fată l-a omorât și pe Simon.
E absurd.
Sfinția Ta abate Fabian, te conjur să încredințezi Mănăstirea Sfântul Donat,
pământurile și bogățiile ei Coroanei regelui Henric.
În schimb, toți călugării vor primi subsidiu întreg.
- Subsidiul înseamnă o masă pe zi. - Îmi voi fi încheiat misia.
Trupurile vor fi îngropate.
Nu pot să vă contrazic, biata fată a fost omorâtă.
E în fața ochilor noștri.
Îmi amintesc că era o fată binevoitoare și chipeșă.
Dar au trecut mulți bărbați pe aici cât a fost și ea. Mulți bărbați.
Călugări, călători, servitori, negustori.
Nu puteți susține cu convingere că noi, cei de la Sfântul Donat, am omorât-o.
Și nici că pe Simon Whelplay l-a omorât o otravă când l-ați văzut căzând.
Moartea a urmat căderii.
- Care a fost cauza morții? - Gâtul rupt, Sfinția Ta.
Rămânem cu omorârea lui Robin Singleton, de care zic iar că nu suntem vinovați.
- La mănăstire nu sunt săbii. - Dar am găsit o sabie.
A cui e? Nu știți.
Abate Fabian, îi încredințezi de bunăvoie regelui Henric
pământurile și bogățiile Sfântului Donat?
Nu!
Și nu ne puteți sili.
- Nu am niciun motiv să închid mănăstirea. - Atunci cercetarea mea va continua.
Și vă primit tuturor că unii dintre voi vor ajunge în ștreang.
Jupâne Shardlake, vreau să vă vorbesc.
Între patru ochi.
Între patru ochi, frate Gabriel? Suntem frați, poți vorbi aici.
Mulțumesc, vreau o convorbire tainică.
Trebuie să mărturisesc.
Fata, Orphan, a sosit cu niște ani în urmă.
Muncea bine, dar nu era nicicând împăcată.
De ce?
Era sâcâită mereu.
Femeile ispitesc bărbații. Precum Eva pe Adam.
Și cine o sâcâia pe fată?
- Îmi trebuie nume. - Nu vă dau nume.
Mai mulți călugări au fost învinuiți de molestațiune.
Abatele i-a mustrat. Cu severitate.
- Și a folosit? - Da, doar e abatele.
Vă zic asta pentru că ispita e una, iar să sâcâi e greșit, dar să omori?
O crimă? Nu-mi cred frații capabili de una ca asta.
Însă ea e moartă.
Închipuie-ți groaza ei. Frica pe care a îndurat-o.
Sunt vinovat ca toți bărbații.
N-am făcut nimic.
N-am scos un cuvânt, deși știam că e chinuită.
- Nu asta mi-ai făgăduit. - Am făgăduit ceva?
Ai zis că mărturisești. Ajut-o măcar acum.
Ce știi?
Știu că vorbea des cu Simon. Socotesc că veghea asupra ei.
E cu putință să fi știut cine a omorât-o.
Și e cu putință să fi plătit cu viața.
Te învoiești că e cineva de la mănăstire, cineva care e încă aici.
De aici și zbaterea mea.
Un frate de-al meu a înfăptuit o crimă.
Ce suflet chinuit și nimicit, în căutarea Domnului...
Ajutor! Să mă ajute cineva!
Ajutor!
E musai să merg la Londra.
- E musai... - Tu aștepți aici veștile despre vânzări.
Pe toți sfinții, nerod mai ești!
Se moare pe capete, dar tu îi dai cu vânzările.
Da.
Sunt șansa noastră, poate singura, de a închide mănăstirea.
Ordinul Sfântului Donat trebuie dovedit c-a înfăptuit fărădelegi.
Cine a fost ținta, tu sau fratele Gabriel?
Habar nu am.
Ce ți-a spus?
Și-a reafirmat credința în Sfântul Donat, mănăstiri și călugări.
Apoi a fost redus la tăcere.
Iar acum e musai să te întorci la Londra. De ce?
Ca să aflăm a cui e sabia, e musai să merg în oraș.
Iar eu stau aici și aștept vești despre vânzări.
Nu e o misie interesantă, dar e importantă.
Se vând pământuri, se strâng bani, dar de ce?
Trag speranță.
E scriitura lui Jerome?
- Da. - Te-am povățuit s-o arzi.
Îl prezintă rău pe lordul Cromwell. E o scriitură trădătoare.
Nu e bine s-o ai, nici măcar să recunoști c-a fost scrisă.
Cugeți că e adevărată?
Nu.
Nici nu știu că există.
Va sosi avocatul lui Cromwell. A fost văzut pe drum.
Să nu vadă recipisele rămase decât în cinci zile.
- După cum ne-am înțeles. - O să păstrez una singură.
Nu se va plânge.
Mulțumesc, domnule.
Vom aranja călătoria dumneavoastră fără probleme.
Nava pleacă la maree, peste o oră. Ajungeți la Londra numaidecât.
Excelent, mulțumesc.
- Plăcerea e a mea. - Și recipisele de la vânzări?
Ajung când am promis, mă pun chezaș.
- Știi un grajd unde-mi pot lăsa calul? - E unul bun în spatele bisericii.
- Va fi îngrijit cum se cuvine. - E iapă. Chancery.
O duc chiar eu.
- O seară bună, jupâne Copynger. - Asemenea.
O să lipsesc câteva zile, fata mea.
O să fii bine hrănită, stai fără teamă.
Niciodată nu te plângi.
Niciodată nu m-ai dezamăgit.
N-o să fii singură.
Stai cu armăsar încântător.
Te-am mai văzut, nu-i așa?
Ești calul lui Goodhap.
Unde ți-e stăpânul?
- Fratele Guy încă se roagă. - Și va mai dura o vreme.
Jupânul Shardlake a plecat la Londra pentru câteva zile.
- De ce? Poți să-mi spui? - Ca să afle a cui e sabia.
Așa că, vezi tu, sunt singur-singurel.
Suntem singuri.
Ieri ți-am zis că îi ești dragă.
Jupânului Shardlake.
Așa e.
Chit că e adevărat, de ce i-ai trădat simțămintele?
Sunt simțămintele mele.
Mănăstirea se va închide. E musai.
Mă îngrijez de soarta ta.
Unde te vei duce?
- Te îngrijezi de soarta mea? - Da.
Mi-ești dragă...
mai mult.
Sunt simțăminte adevărate, domnule, sau ești doar însingurat?
Zic că-s adevărate.
Tu ce zici?
Zic să închizi ușa.
- Cum e mâncarea? - Îți sunt recunoscător pentru ea.
- N-are carne. - Da, și nici gust.
Navigăm toată noaptea, dar vă ducem până-n inima împuțită a Londrei.
Câți călători ai avut în ultimele săptămâni, jupâne Copper?
Niciunul de luni bune, domnule.
Iar în noaptea asta am doi, după cum vedeți.
Jupâne Shardlake, jupânul Crowe.
- Încântat. - Asemenea.
Am fost rugat să duc și un cal în călătoria asta.
- Am refuzat, s-ar fi chinuit. - Așa e.
S-ar fi ușurat pe puntea mea.
- Ai refuzat. - Da.
Ai fost rugat să duci doar un cal? Fără călăreț? De ce?
Pentru vânzare. I-am zis călugărului puturos să-l vândă el.
Era calul cuiva de la mănăstire?
O fi fost al lui.
- Se poate și așa. - Jupâne Copper!
Iertare.
- Cu treburi la Scarnsea? - Nu. La Londra.
- Treburi care mă privesc. - Desigur.
Nu știu de ce mănânc, o să dau oricum totul afară.
Nu-s vreun marinar.
Bazat pe seria Shardlake, de CJ SANSOM
Subtitrarea: Ruxandra Dorobanțu