Ce-i asta? Cerule! Ce porcărie!
V-au luat cizmele, domnule.
- V-au luat cizmele! - Da, văd că le-au luat!
Și punga, desigur.
Potlogari...
Însă bărbatul care v-a lovit nu v-a furat decât timpul.
Straniu.
Mă întorceam de pe chei, Joan.
Eram într-o căruță, ca un sac cu mere.
Și priveam oamenii, viața pe care o duc.
Am văzut sărăcie, disperare.
- Însă am văzut și țelul din oameni. - Bineînțeles că ați văzut țelul.
Au nevoie de hrană, de lemne pentru foc.
Voiam să spun că reformele noastre vor veni în ajutorul acestui țel.
Dacă așa spuneți...
Luăm bogăția de unde e irosită și le-o aducem celor în nevoie.
La anul pe vremea asta vom vedea o Londră mai bună, o Anglie mai bună.
- De ar cârmui domnia voastră. - Da. Închipuie-ți una ca asta.
Aud îndoială în vocea ta, Joan.
Auziți povești, domnule. Atât.
Și ați fost bătut din disperare.
Acuza de adulter cu acel biet flăcău a fost scorneală.
A lui Cromwell.
Izbăvește-mi sufletul. Te rog.
Minciunile mele au ucis-o pe regina Anne.
Matthew Shardlake, merg la armurierul Oldknoll.
- Sunt emisarul regelui. - Desigur.
E vrăjitorie cumva, jupâne Oldknoll? Străjile tale au devenit capre.
Jupâne Shardlake!
- Mă bucur să te văd! - Ziua bună!
Asemenea, prietene.
Socotesc că ele sunt hrană pentru leii regelui.
Într-adevăr.
- Fiarelor le place carnea proaspătă. - La fel și lordului Cromwell.
- Și eu voi deveni hrană de nu mă ajuți. - Dacă mi-e cu putință...
Am venit să mă lămurești.
Vreau să aflu obârșia acestei săbii.
Stai s-o văd la lumină.
E meșteșugită.
- Da. - Unde ai găsit-o?
Într-un iaz dintr-o mănăstire.
Vezi castelul gravat aici?
Înseamnă că făuritorul a învățat meserie la Toledo, în Spania.
- E a unui spaniol? Poate a unui maur? - Nu e musai.
Mulți străini învață meșteșugul armelor la Toledo,
inclusiv englezi.
N-aveam habar.
Acum nu mai e așa.
De când cu schimbările religioase.
Nu mai suntem bineveniți. Nemernici...
Castelul e fortăreața de la Alcázar.
E efigia făuritorului, iar astea sunt inițialele lui.
„JS”.
- Fără îndoială un englez. - Îl știi?
Da, din păcate. E mort de un an sau mai mult. John Smeaton.
- Smeaton? Ești sigur? - Da.
Tatăl ibovnicului lui Anne Boleyn, Mark Smeaton. Cerule!
Bietul om a făcut un atac la două zile după execuția fiului.
Fiul și-a omorât tatăl.
Însă e o sabie pe cinste oricum ar fi.
Și are un preț pe măsură.
- E de valoare? - Da.
- Atunci ar fi fost lăsată moștenire. - Așa îmi închipui.
E o aflare însemnată?
Jupâne Shardlake. Lordul Cromwell vă roagă să așteptați.
Chiar? I-ați explicat că am călătorit peste noapte?
E cu ducele de Norfolk.
- Norfolk? - Da.
Cum? De ce?
Norfolk e antireformist și anti tot ce dorim noi.
Nu mă dedau la bârfe, domnule,
dar mănăstirile se vor închide și vor fi bogății de luat.
- N-am spus eu așa ceva. - Și nici eu n-am auzit.
Dacă nu se omoară...
Aștept.
Dacă ne încredem în lăcomie, și nu în Dumnezeu,
ne mai mirăm că se întâmplă nenorociri?
Jupâne Shardlake!
Alteță.
Avocatul strâmb.
Și-a amintit cum mă cheamă. Nobil...
Intrați, domnule.
Am cugetat că e bine să aflați.
Autorul acestor scrieri e un călugăr cartuzian.
Verișorul reginei Jane și aliat al ducelui de Norfolk, socotesc.
Nu mă îngrijez de scrierile unui călugăr cartuzian,
iar familia reginei Jane caută să-mi intre în grații.
Ce mă îngrijează pe mine
e Scarnsea, omorul ăsta încă nedeslușit.
Omoruri nedeslușite, milord.
Am aflat alte două omorâri, fără legătură cu moartea jupânului Singleton,
dar m-au abătut de la misie.
E o taină.
Ca să nu mai zic că în ziua plecării mele un călugăr a fost omorât cu o săgeată.
O taină, auzi...
Pe toți sfinții!
Voi fi în fața regelui peste câteva zile.
Nu știe nimic de primul omor, iar acum zici că-s mai multe?
- Fără legătură. - Mai mult...
regele așteaptă o scrisoare de supunere, nu una plină de acuze nebunești.
Așteaptă ca Sfântul Donat să aparțină Coroanei. Și nu e așa!
Dar va fi, milord. Sunt încredințat.
Aceasta este sabia cu care a fost omorât Robin Singleton.
Făuritorul ei e John Smeaton, tatăl lui Mark Smeaton.
E posibil ca Robin Singleton să fi fost omorât
ca răzbunare pentru implicarea sa
în condamnarea și executarea lui Mark Smeaton.
Motivul l-am aflat. Urmează și vinovatul.
- O să-i cercetez familia și prietenii. - Smeaton n-avea familie și nici prieteni.
Tatăl lui e mort.
Are o soră mai mare care e beteagă. Și asta e tot.
- Cunoașteți toate acestea, milord? - Da, le cunosc.
Și Singleton le cunoștea, iar acum le cunoști și tu.
Nu ține socoteală de Smeaton.
Nici de familia lui.
Robin Singleton putea fi ucis foarte bine de acest călugăr.
Cel omorât de o săgeată, nu?
- Când aduci scrisoarea de predare? - În câteva zile, milord.
Mă întorc în Scarnsea diseară, pe apă.
Iertăciune, milord, dar acum sunt curios.
Nu înțeleg ambivalența domniei voastre față de acuzații, scriiturile lui Jerome.
Le-am socotit importante. Grave.
Nu e nimic ce n-am auzit deja și fără îndoială vom auzi din nou.
- Importă doar adevărul, Matthew. - Așa este, milord.
Poate că Robin Singleton chiar l-a ales pe Mark Smeaton
pentru că nu avea familie.
Pentru că era slab de înger.
L-a ales, milord?
Slab cât să mărturisească mincinos că a căzut la așternut cu Anne Boleyn
și chipeș cât bărbații să-i dea crezare.
- Pari surprins, Matthew. - Nu.
Spune.
Milord, dacă ce insinuați e adevărat, iar Smeaton chiar a fost ales,
înseamnă că era nevinovat. Și Anne Boleyn la fel.
Asta ar însemna.
Dar nu insinuez nimic.
Erau vinovați amândoi.
Da. Socotesc că acuzele sunt adevărate. Am spus-o de multe ori.
- Întocmai. Reformiștii aduc reforma. - Într-adevăr.
Și adevărul trebuie să fie cel pe care ni-l dorim noi.
Da. Desigur. Am priceput.
- Du-ți misia la capăt. - Milord.
Norfolk e încredințat că vei reuși.
Chiar?
Își vrea cu lăcomie partea. Ne poate fi de folos.
Mai ai ceva de spus, Matthew?
- Îmi adunam gândurile, milord. - Atunci du-te și nu da greș.
Ca să nu încercăm să-ți îndreptăm spatele.
Milord...
Rămas-bun, Matthew.
Cum ți-e capul? Aud că ai fost lovit în cap.
Jupânul Crowe, celălalt pasager al navei... E omul domniei voastre?
Ați căutat să mă încetiniți, nu să mă omorâți.
Tot ager pari la minte. N-ai pățit nimic.
Așa se pare.
După cum știi, am vorbit cu Cromwell despre bogățiile mănăstirii.
Ne-am înțeles. Voi cere o parte.
Cuget că ești pe aproape.
Aproape de ce, milord?
E interesant simțul tău despre vânzarea de pământuri.
Mergi până la capăt cu misia asta. Meriți și tu o izbândă.
Milord, pot să vă pun o întrebare periculoasă?
Anne Boleyn. O socotiți fără de vină sau vinovată?
- E moartă, e în trecut. - Dar amintirea ei...
- Vă era nepoată. - Am multe nepoate.
Regele o socotește vinovată.
Voi cerceta vânzarea pământurilor, milord.
Cu precădere.
Pot pleca, milord?
N-aș zice că Anne Boleyn era fără de vină.
Mâine mă voi găsi în piață.
Dați veste tuturor despre Tabitha, pasărea din Indii ce grăiește în engleză,
adusă din Peru.
Cromwell vorbește, eu repet.
Veniți cu toți prietenii și să aveți bani la voi.
Sau nu repet.
E mereu o bucurie să te văd, dar de două ori în aceeași zi?
Iertăciune.
Cauți ziua de 16 mai 1536.
Nu uiți ziua în care regina Angliei ajunge în Turn.
În 16, ai dreptate.
Cerule, iată-l! Jerome din Londra.
Și Mark Smeaton.
În acea zi a fost vizitat întâi de jupânul Singleton,
apoi de cineva scris „rudă” și de cineva scris „preot”. Fără nume.
Cerule! E nerodul de Fletcher. Nu cere niciodată numele.
Parcă nu știe să scrie decât „rudă”.
Îmi trebuie numele rudei
și trebuie să aflu dacă preotul era cumva călugăr.
Ruda era o femeie, domnule. Eram aici.
- O femeie? - Da, domnule.
Smeaton are o soră mai mare care e beteagă.
- Ai privit-o? - În treacăt, domnule, când dădea colțul.
Purta fustă, avea capul acoperit.
Și venise la Smeaton fără îndoială.
- Și preotul? - Nu l-am văzut. Nu erau împreună.
Jupâne Oldknoll, rogu-te să dai repede de omul tău Fletcher.
Dacă nu le știe numele, măcar să-i înfățișeze.
Să scrie tot.
Prietene, ia paralele astea și tocmește un călăreț iute.
Mă va găsi la mănăstirea Sfântul Donat din Scarnsea.
- Pleci de cu seară? - Da.
Mă îngrijesc eu.
Și încă un lucru... Rogu-te să nu se afle că am venit aici,
să nu scrie nicăieri.
Când ai venit?
Faceți loc!
Prindeți-l.
Ce-i asta? Luați mâinile de pe mine.
Luați mâinile de pe mine!
Spuneți ceva!
Sunt emisar al regelui! Sunt omul lui Cromwell!
Faceți o greșeală!
Sunt omul lui Cromwell!
Nu! Rogu-vă!
Nu!
Rogu-vă!
Am venit aici să găsesc un omorâtor,
dar te-am găsit pe tine.
- Lordul Cromwell n-o să fie mulțumit. - E însurat, o să mă înțeleagă.
Îi ești loial?
Da.
Mereu.
Ce-i?
E o joacă pentru tine, Jack Barak?
Te desfeți cu mine până o fi să pleci?
Nu e joacă.
Pentru mine nu e.
N-am socotit că pot simți așa.
Nici eu.
- Iar acum o să plec din acest pat. - De ce?
Mi-o cere pântecul. Mi-e foame, și nu doar de tine.
O singură intrare și o singură ieșire...
N-a lăsat nicio dâră.
Cerule!
Jupâne Shardlake, ce bucurie! O cupă de vin în cinstea înturnării?
Recipisele vânzărilor de pământuri. Le iau acum.
Desigur. Au sosit în dimineața asta.
Sunt obosit și furios, domnule. Nu-mi irosi vremea.
Ce este? N-aș face...
Ducele de Norfolk. Omul lui, Crowe, a văzut recipisele, nu?
- Nici... Da. - Nu mă minți.
Le aveai dinainte să plec la Londra.
Rogu-vă, domnule. Mi-a fost amenințată viața.
Rogu-vă...
Fii recunoscător că înțeleg.
E greu să fii și în slujba lui Norfolk, și în a lui Cromwell.
Foarte greu.
Recipisele, rogu-te.
Da, domnule.
Mulțumesc, jupâne Shardlake.
Jur că-i sunt loial lordului Cromwell.
Este clar că apar multe scorneli. Greșeli necinstite.
Le-ai studiat și dumneata?
- Ai spus cuiva ce-ai văzut? - Nu, domnule. Niciun cuvânt.
Așa să rămână.
Vine jupânul Shardlake! Jupânul Shardlake!
Jupâne Shardlake.
E bine că v-ați înturnat teafăr.
N-a mai murit nimeni, o ușurare. Nici măcar o tuse.
- Du ambii cai în grajd, jupâne Bugge. - Prea bine, domnule. Îi voi hrăni.
- Am primit scrisoare de la Londra? - Nu, domnule. Să aștept scrisoare?
Mă anunți imediat ce sosește, nu importă ora. Ai priceput?
- Da. - Dar înainte de orice
îmi vei spune întocmai ce-a pățit dr. Goodhap.
Ai priceput și asta?
Ești tare arătoasă, Alice Fewterer. Cum izbutești?
Chiar și când vorbești despre răni puroiate, eu mă...
Mă pierd în ochii tăi.
Mulțam, jupâne Barak.
Să știi că și tu ești aproape chipeș.
Aproape chipeș?
Te-ai înturnat.
Da.
Am lipsit mai mult decât am socotit.
O să-i vorbesc.
Da, e musai.
- O călătorie reușită? - Mai mult interesantă.
Deși poate nu pe atât cât a ta.
Ce ai de gând? Ți-a picat la așternut și o lași cu copil din flori?
Am de gând să mă însor cu ea.
Sunt uluit.
E o femeie pe cinste.
- Ești de altă părere? - Nu.
Ca să-ți răspund la întrebare, a fost o călătorie reușită.
Acum știu aproape sigur cine i-a omorât pe Orphan Stonegarden
și pe Simon Whelplay.
Aștept o scrisoare. Voi afla numele celui care l-a omorât pe Robin Singleton.
- N-ai stat degeaba. - Așa e.
Îmi zici și mie numele?
Am găsit și armăsarul doctorului Goodhap în Scarnsea.
Înseamnă c-a prins navă.
Există o singură navă, iar el n-a prins-o.
Importă unde e el?
Ne vom întreba altădată.
Pentru noi doi importă ca Sfântul Donat să fie predat.
Îi voi înfrunta pe abate și călugări la cină.
Să porți sabia și să fii gata.
Rogu-te să mă lași acum. Vreau să mă odihnesc și să mă pregătesc.
Ne vedem la cină.
Are de gând să se însoare cu ea.
Jupâne Singleton.
Ești motivul venirii mele aici, dar de tine nu-mi pasă.
Socotești că am avut de ales, Matthew?
Sunt doar o pasăre din Peru care repetă mesajele primite
până când moare.
Am răspunsuri pentru toți.
- Vine. E încărcat. - Aș vrea să n-aibă nimic de zis.
De ce are registrele tale, frate Edwig? Importă ele cumva?
Mi le va înapoia, în fine.
Sunt bine orânduite.
Îmi amintesc prima masă de aici.
Mâncare bună și sățioasă. Îndestulătoare.
Cu toate astea, un flăcău bolnăvicios stătea înfometat lângă foc.
Flăcăul e mort acum.
Otrăvit.
Omorât de un frate călugăr.
De cineva de aici.
Nu aveți nicio siguranță. De ce mai ziceți aceste vorbe?
Simon Whelplay a fost ucis pentru că și el fusese martor la un omor.
„Nu a fost primul”, așa a spus.
Robin Singleton nu a fost primul care a murit aici.
„Am prevestit-o de primejdie”, așa a spus.
Dar și ea a fost ucisă.
Pentru sufletul ei nu s-a rugat decât un flăcău sărman.
Punându-și crucea pe apă, Simon m-a îndreptat către iaz.
Unde am găsit-o.
Pe cea dintâi.
Am găsit-o pe biata fată fără apărare Orphan Stonegarden,
care a fost omorâtă fiindcă a respins sâcâielile unui călugăr.
Pofta lui trupească.
Așa că i-a rupt gâtul.
A aruncat-o. Hrană pentru pești.
Acest frate este motivul pentru care Sfântul Donat va fi închis.
Abate Fabian, ai în față o scrisoare de predare.
E nevoie de pecetea ta. O ai asupra ta?
Jupâne Shardlake, chit că e adevărat ce spuneți,
deși mă îndoiesc,
nu poate fi făcută responsabilă o mănăstire benedictină pentru un om.
N-am greșit cu nimic regelui, bisericii lui și legilor lui.
Îi suntem supuși.
Nu am terminat.
Niciun om nu-și dorește o eternitate în flăcările iadului.
Nici măcar călugărul omorâtor.
Doar Dumnezeu îl poate izbăvi acum.
Trebuie să se roage îndelung.
Are nevoie de slujbe. De o parohie întreagă.
De vocile a mii de oameni care să se roage pentru el iar și iar. Să-l izbăvească.
Pentru asta e nevoie de aur.
Se prea poate să fiți supuși. Până la un punct.
Până la vânzarea pământurilor mănăstirii și la dările plătite la vânzare.
Vă contrazic iar.
M-am grijit chiar eu ca toate dările să fie plătite în întregime.
Nu așa a fost.
Vă prezint ca dovadă recipisele de vânzare.
Una, două, trei, patru.
De patru ori s-au vândut pământuri
pentru sume mult mai mari decât cele din registrele mănăstirii.
- Sute de lire dosite față de Coroană. - Nu poate fi adevărat.
- Sute de lire furate de la rege. - Nicicând!
Spune-i, Edwig. Nu s-ar face una ca asta.
Iar acesta este motivul rușinos pentru care Sfântul Donat se va închide.
Nu fiindcă au fost omorâți nevinovați, dimpreună cu fratele Gabriel.
Ci pentru furtul dărilor regelui.
Ura, jupâne Shardlake!
- E neîndoielnic. - Frate Edwig.
Și de neînturnat.
Edwig. Spune ceva! Lămurește greșeala asta.
Frate Edwig?
Pari tras la chip.
Aș vrea să văd recipisele.
Poți duce mai departe prefăcătoria, dar știi că sunt adevărate.
Da.
Greșeala e clară.
Greșeala făcută e că ne-am abandonat biserica
și pe Dumnezeu.
Și l-am urmat pe mincinosul și infidelul
care este regele Henric!
Opriți-l de îndată!
Abate Fabian, prinderea acelui om e obligația ta.
Nu pleacă nimeni și nici nu intră nimeni în iadul ăsta.
Deschide porțile!
Degrabă! Pe acolo!
Împrăștiați-vă!
- Jupâne Bugge, porțile sunt încuiate? - Mereu sunt. Ce se petrece?
Împrăștiați-vă!
Jupâne Shardlake.
Jupâne Shardlake, a sosit mesagerul. Își trage sufletul.
- E vestea pe care o sperați? - Da, jupâne Bugge.
S-a zis cu noi, domnule?
- Cu Sfântul Donat? - Da.
S-a dus.
N-a ajuns departe.
Să-l găsească călugării. Sunt în joc subsidiile lor.
- Adu-o pe Alice în odaia mea. - În odaia ta? De ce?
Atunci adu-o în odaia ta. Sabia e a ei.
Am dovada.
Aduceți-mi-l pe fratele Edwig. În viață sau mort, nu-mi pasă.
Se întâmplă așa ceva în toată Anglia? Mănăstiri închise? Un mod de viață șters?
Da, a început deja.
Țelul nostru e să rămânem aproape de Dumnezeu.
- La asta nu consimțiți. - Dumnezeu e în noi, frate Mortimus.
Altceva nu mai spun.
E o navă care merge în Franța la lună. M-am gândit des s-o iau. Pleacă azi.
Am putea pleca cu ea, Jack. Noi doi. Mai e vreme.
Nu recunoaște nimic.
Neagă tot.
Mai ai încă speranță. Matthew o să te asculte.
N-aș schimba nimic din ce-am făcut.
Alice Fewterer.
Numele de fată al mamei tale era Smeaton.
Mark Smeaton îți era verișor și curtezan. L-ai vizitat în Turn.
Și l-ai răzbunat omorându-l pe Robin Singleton.
- Ce ai de zis? - Ce am de zis, jupâne Shardlake?
Zic că nu a fost răzbunare, ci dreptate, cea pe care spui că o cauți.
Mark Smeaton era un om bun care nu și-a meritat soarta.
Era un bărbat blând și atent.
Urma să ne căsătorim.
Dar l-au făcut pe omul iubit de mine
o simplă piesă în jocul lor.
L-au forțat să mărturisească mincinos.
Pentru cei ca Cromwell noi nu însemnăm nimic. Ăsta e adevărul.
Și pe el cică-l cauți.
- Nu poți spune așa ceva. - De ce nu pot? O să ajung în ștreang?
Că am gura slobodă și că l-am omorât?
Ce spune ea e adevărat și știm și noi asta.
Să spună și la judecată.
Oricât de nedrept ar fi, trebuie să te duc la Londra, să plătești.
O să fie executată.
Nu se poate termina așa.
E gata, Jack.
Nu ai ce face.
Nu mă tem.
Atunci va rămâne aici.
În odaia mea.
Încuiem ușa și o păzesc eu de afară.
Fără lanțuri.
Fără funie.
Prea bine.
Va fi prizoniera ta.
De ce n-ai plecat mai degrabă?
N-aveam de ce să plec.
Cine putea să afle adevărul ăsta?
Nu vreau să trăiesc în Franța.
Și n-am ce să-ți ofer.
Dragostea ta. Ar fi de ajuns.
O să mă grijesc să fie ușa încuiată. N-o să intre nimeni până în zori.
Nu va ieși pe ușa asta, mă jur.
Te crezi isteț.
Dar vei putrezi în iad.
Ești slujitor al diavolului.
Însă tu ești omorâtorul și hoțul.
Spre rușinea mea, da.
Fata, Orphan, nu trebuia să mă respingă.
M-a ispitit și nu i-am rezistat.
Regret moartea ei.
Dar e în rai acum, cu Simon. Și cu Gabriel.
O să fiu și eu acolo cu ei cândva.
- Aurul îmi va cumpăra izbăvirea! - Prinde-l, Jack!
Acum ai sosit...
- A scăpat de ștreang. - Dormeai? Parcă păzeai ușa.
- Nu dormeam. - Și cum a ajuns în odaia mea?
- Nu l-ai văzut intrând? - Nu dormeam!
- Te juri că nu l-ai văzut intrând? - Mă jur.
E o singură ușă.
Știai.
Desigur că știai... Ai aflat cât eram la Londra.
Duce la bucătărie, socotesc.
O să aflăm.
Va scăpa, deși l-a omorât pe Singleton.
Matthew, rogu-te...
S-a dus.
Dar unde?
Și de ce n-ai mers cu ea?
Urma să vă căsătoriți.
Da, ca emisar al regelui puteam să mă însor.
Și s-o grijesc.
Dar ca sărman?
S-a dus.
Începe desfacerea.
Când dărâmă zidurile, poate găsesc relicva sfântă.
N-a fost o misie ușoară, dar am dus-o la capăt.
- Și dreptatea? - Edwig e mort, s-a făcut dreptate.
Mănăstirea e acum închisă, bogățiile ei, predate regelui Henric.
Ăsta e adevărul.
Vom vedea ce va fi.
Dar măcar le rămânem în grații.
Și Alice Fewterer?
Mă învoiesc la orice adevăr spui.
Am aflat-o pe omorâtoarea lui Robin Singleton.
Dar, când încerca să fugă,
Alice Fewterer a pierit în mlaștină.
Înghițită de noroaie.
Mulțumesc.
Rămâne doar taina doctorului Goodhap,
găsit mort în grajd.
- De cine? - De jupânul Bugge.
Călugării s-au speriat și s-au descotorosit de el.
Lucru care te-a mirat, nu-i așa?
De ce l-ai omorât?
Deși știu de ce.
Ca să nu spună că am dat greș
și să-ți ofere minciuna, de fapt adevărul, unui al doilea emisar omorât.
Mulțumesc că nu m-ai ales pe mine.
- Di! Hai! - Nu mai vorbim despre Scarnsea.
Lăsăm totul în urmă.
Deschide poarta!
Cromwell nu merită să te vadă.
Nu va atinge nicicând mâna asta.
Nicicând.
Bazat pe seria Shardlake, de CJ SANSOM
Subtitrarea: Ruxandra Dorobanțu