I tako je svijet gorio.
Divlji požar proširio se svijetom.
Za neke će to…
biti kraj.
No u toj paklenoj vrućini,
čija odanost neće opstati?
A ko će se iznova zakleti na odanost?
Darije je već doživio poraz,
i to težak poraz u Isu,
pa se povlačio.
MAKEDONIJA MALA AZIJA
Izgubio je velik dio svog carstva.
Aleksandar je zarobio članice njegove porodice,
pa se pokušao dogovoriti s njim.
Ponudio mu je pola carstva, golemo bogatstvo
i brak s njegovom kćeri.
Barsina je zapravo bila zaručena za Mazeja.
Stoga to što je Darije bio spreman predati kćer Aleksandru
pokazuje da je Darije pokušavao učiniti što je god mogao
kako bi spriječio nastavak rata.
Aleksandar je odgovorio da ga ne zanima ništa što Darije nudi.
No poslao je pismo Mazeju kako bi Mazej mogao vidjeti
da je Darije voljan izdati vlastite ljude
u zamjenu za mir s Aleksandrom.
Glasnik je ovo dostavio.
Izravno od Aleksandra.
Čini se da imate odgovor, moj kralju.
Aleksandar je odbio Darijevu mirovnu ponudu,
stoga će doći do konačnog sukoba kod Gaugamele, u današnjem Iraku.
PERZIJA GAUGAMELA - BABILON
Gaugamela je bez sumnje
jedan poseban trenutak u istoriji.
U tom trenutku
odlučivalo se o budućnosti svijeta.
GAUGAMELA 1. OKTOBRA 331. PR. KR.
Tako je krenula bitka
i nastao je kaos.
Srditi vojnici
napadali su jedni druge mačevima.
Juriš!
Ali mudar čovjek zna
da neprijatelja možeš uništiti strategijom
ili čistom snagom volje.
ALEKSANDAR: POSTANAK BOGA
EXYUSUBS.COM
Darije je u teoriji trebao dobiti ovu bitku i prije njezina početka.
Imao je deset puta više vojnika od Aleksandra.
Aleksandar je krenuo u napad zdesna.
Zapravo je odvlačio Perzijance sve više udesno
te ih tako razdvojio.
Generale Parmenione, napadnite njihov desni bok.
Konjanici, za mnom!
Parmenion je pokušavao braniti lijevi bok
makedonske vojske od Mazeja.
Bili su nadjačani, stvarale su se praznine,
a Parmenion se mučio.
Ostavio je centar izloženim.
Generale Mazeju! Brzo!
Napadnite konjanike zdesna.
Za mnom!
Darije je odgovorio slanjem bataljonah kola
izravno na makedonske falange.
No bili su prepametni za to. Jednostavno su stvorili prolaz
i pustili ih da prođu.
U međuvremenu se Aleksandar i dalje borio s njihove desne strane.
Njegova je početna taktika da razdvoji perzijsku vojsku upalila
i nastala je praznina.
Držite položaj!
Ovo nam je prilika.
Krenuo je prema Dariju, koji je bio u središtu perzijske vojske.
Darije je vidio kako mu Aleksandar prilazi
i vjerujem da je doživio déjà vu.
Opet isto.
Morao je što brže pobjeći od Aleksandra.
Mnogi misle da tim činom pokazuje veliki kukavičluk.
No postupio je u skladu s ulogom vladara
jer ako kralj umre,
to bi bio kraj carstva.
Kad se napokon predaju božjim hirovima
i kad ti bogovi krenu juriti
i pokazivati svoju golemu moć…
Stražari, zaustavite ih!
…koji je smrtnik dorastao tomu?
Aleksandre…
Njihovi su zapovjednici pobjegli.
Ni Ahilej nije mogao sanjati o takvom trijumfu.
Aleksandre.
Kad je vidio Darija kako bježi,
njegov stari kolega Mazej također je pobjegao.
Konjanici! Pratite mene!
U tom je trenutku
Aleksandar osjetio olakšanje i uzbuđenje,
ali je bio i razočaran
jer nikad još nije bio toliko blizu osvajanju Perzije.
No nije mogao sustići Darija.
A nije gotovo
dok se ne pobrine za Darija.
Okupite što više ljudi.
Babilon je sigurno pao.
Idemo na istok, dublje u carstvo. Ondje ćemo okupiti novu vojsku.
Perzija se nikad neće predati.
Moj kralju.
Mazej nije imao namjeru slijediti Darija.
Umjesto toga vratio se u Babilon,
u kojem je vladao kao satrap.
Nedaleko iza njega jahali su Aleksandar i njegov uži krug ljudi.
I oni su ušli u Babilon,
dragulj među svim perzijskim gradovima.
BABILON PERZIJA
Stvarno je nevjerovatno što je taj mladi general, Aleksandar,
pokorio Egipat,
prešao većinu Bliskog istoka
i sada stigao pred babilonske dveri.
A sad je pokorio i taj grad.
Kad je Aleksandar tek napustio Makedoniju, bilo je nezamislivo
da će postići toliko
u tako kratkom razdoblju.
Nećeš zauzeti njegovo mjesto?
Alekse…
Sjećaš li se?
U hramu u Troji brinuo si se da nisi dorastao Ahileju.
Da ne možeš biti onaj koji „uništava vojske i ima lavlje srce”.
Ja se nisam nimalo brinuo.
A gle te sad.
Hej?
Prestani. Molim te.
Što je?
Želiš da kleknem pred kraljem Azije?
Rekao sam da prestaneš!
Neću sjesti
jer još ne pripada meni, Hefe.
Pobijedio si.
Imaš njegovo prijestolje.
Njegov grad.
Njegovu porodicu.
Što još postoji? Imaš i njegove snove.
Ali on je još slobodan.
Kralj Perzije.
Dok to ne riješim,
ja sam kralj ničega.
Barsina.
Mazeju.
A gdje mi je otac?
Uz malo sreće
negdje leži mrtav.
Što je?
Mislila si da te čeka sretan kraj?
Ja sam donio svoju odluku.
-Pođi s nama. -Predat ću se Aleksandru.
Vrijeme je da klekneš pred novim kraljem Azije.
Hajde.
Moj kralju.
Tvoj kraljevski teret.
Gle ovo, Ptolemeju.
Neko je srušio brutalnog perzijskog osvajača.
Postoji priča koja kaže da je Aleksandar pronašao
Kserksov kip, a njega je
poznavao kao velikog kralja
koji je predvodio drugu invaziju na Grčku i opljačkao Akropolu.
U sebi je bio podvojen, nije znao što učiniti s tim kipom.
To oslikava veću anksioznost koju je Aleksandar tada osjećao
u vezi s odnosom s Perzijancima.
Da te ostavim da ležiš tu zbog tvojih pohoda na Grčku?
Ili da te podignem
zbog tvojih drugih vrlina?
Visosti.
Mogu li ponizno predložiti da rat nije pravo mjerilo čovjeka,
već mu se može suditi samo prema životu u službi naroda.
Onda mi možda možeš pomoći vratiti ga na pravo mjesto.
Ovo je moj dekret.
Ako tvoji građani ne pruže otpor,
neće biti krvoprolića.
No mislim da su njihov guverner
i njegova zaručnica
najbolje osobe da prenesu tu poruku.
Zar ne?
Naravno.
Kralju
kraljeva.
Ptolemej i Aleksandrovi vojnici bojali su se
da što se više Aleksandar probija prema istoku,
to više prihvaća istočnjački način života i stanice sve razuzdaniji.
Gubio je ono što ga je činilo Grkom i Makedoncem.
Vojska je to smatrala ključnim problemom.
Što je to bilo?
Kad su rekli da si postao poput njih, branio sam te.
Ali ovo…
Molim?
Odaješ počast ovom ološu
koji je pobio naše pretke
i obećavaš da neće biti krvoprolića,
a vrlo si rado pobio Grke.
Kod Granika? U Halikarnasu?
-Ptole, ne želim… -Što?
Što ne želiš?
Osvetu za naš narod nakon više vijeka tiranije?
Kažem ti, to je jedini razlog zašto su se tvoji vojnici
borili, krvarili i umirali u tvoje ime.
Za osvetu dok ne izravnamo račune!
A ti ćeš se pobrinuti da se to ne dogodi opet, brate!
Da babilonski narod ima moju zaštitu.
Jasno?
Jer je sada…
sve ovo…
Ovo je makedonsko carstvo.
A mi…
Ovo je sad naš dom.
Darije nije smatrao
da je izgubio sve.
Kad bi uspio doći
do istočnih satrapija,
Aleksandar bi ga teško pratio po tom terenu.
Putovali su sve dalje prema istoku
dok se nisu počeli približavati
području na kojem se danas nalazi granica s Afganistanom.
Kamo ćemo sada?
Uočen je da ide na istok, prema Hindukušu.
Opet napadamo Darija?
Alekse, ne može nam ništa. Nemoćan je. Alekse.
Postao si opsjednut.
Ako stigne do Baktrije, zauvijek ćemo ga izgubiti.
Alekse. Postao si…
BAKTRIJA SREDIŠNJA AZIJA
Darije je tad namjeravao
pokrenuti
dugi gerilski rat protiv Aleksandra.
Uz njega su bili Bes, Besovi vojnici i njegovi plaćenici
te su u planinama mogli preživjeti
mjesecima, ako ne i godinama.
Aleksandar stiže za nama.
Mali je bataljun viđen na nekoliko sati odavde.
Ovo nikad neće prestati.
Sve će nas pobiti!
Ne mora završiti izdajom.
Vjeruj mi.
Sada to znam.
Pogledaj, Bese.
Samo…
pogledaj.
Kakva izvanredna ideja.
Carstvo izgrađeno na istini…
na časti.
Civilizacija.
A samo mu je trebao čuvar…
koji će mu ostati vjeran.
Besova je motivacija bila
osobna pohlepa, vlastita moć
i potpuno nezadovoljstvo
Darijem.
Čovjek koji mu je bio najodaniji uzeo je sve za sebe.
Aleksandar je čuo za to od izviđača
te je bio šokiran.
Bilo je to nevjerovatno noćno putovanje,
Aleksandar i vojnici
jahali su 18 sati bez stajanja
dok ih nisu sustigli.
Vidjeli su Darijevu povorku ispred sebe.
Ovo nije smrt dostojna kralja.
Bio je kralj kraljeva
i zaslužuje odgovarajuće poštovanje.
Vojnici, uzmite njegovo tijelo.
Da je Aleksandrov život bio dramska serija,
vjerovatno u scenarij ne bi dodao to
da će Darija ubiti neko drugi.
Za njega je
trenutak kad bi zaista preuzeo carstvo
trebao biti onaj kad ubije Darija.
Bes je zatim ubijen na Aleksandrov zahtjev
jer je Bes ipak bio ubica kralja
i nije mogao prijeći preko toga.
Inače bi Aleksandar smatrao
da bi drugi to mogli učiniti njemu.
Kad malo razmislite, Darijeva borba protiv Aleksandra
imala je tragične posljedice za Darija.
Izgubio je suprugu,
najbliže prijatelje i savjetnike,
a na kraju je Darije III. izgubio i život.
Aleksandar je Darijevu smrt iskoristio kao propagandu.
Odao je počast njegovu tijelu.
Pokušao je pokazati da je legitimni, pravi nasljednik.
Zaslužio je više od smrti u nekoj prljavoj jami.
Možda sam ga ja doveo do toga.
Ne.
Sam je zaslužan za to.
Ti si mi samo vratio njegovo tijelo.
Na tome sam ti…
zahvalna.
Nakon Darijeve smrti
Aleksandar je opravdano mogao
tvrditi da je kralj Perzije.
Aleksandar je dosegnuo vrhunac svog života.
U samo šest kratkih godina
od makedonskog je princa
postao kralj četiriju strana svijeta.
Kralj Perzije.
Nema većeg postignuća od toga.
Častan čovjek
i opasan protivnik.
Novi početak.
I za nas.
Napokon možemo ići kući.
Što ako ne odemo?
Darije mi je svojom smrću pokazao put prema istoku.
Nije li to Zeusov znak
da moj božanski poziv još nije ispunjen,
da moja osvajanja nisu dovršena?
Moram stvoriti carstvo koje će zasjeniti sva druga.
Kamo možemo pobjeći od ovog rata.
Živjeti zauvijek.
Kao što je rekao Homer:
„…bez tragova starenja,
besmrtni.”
Moj dragi Hefe.
„Čeka nas smrtonosna sudba.
Ili ćemo slavu donijeti neprijatelju…”
„…ili je osvojiti za sebe.”
Pronađi Ptolemeja.
I Parmeniona. Ako se nije napio.
Zapravo, sazovi sve moje generale.
Moram osvojiti svijet.
I tako se nastavio rat između dvojice muškaraca.
Ali ne kao što je bilo dotad,
borba između Aleksandra i onih koje će pokoriti,
već borba unutar samog Aleksandra.
Dvije strane živog boga.
Sukob koji će uistinu oblikovati svijet u budućnosti,
koji će izgraditi grad koji će opstati tisućljećima
i kojim će ljudi biti opsjednuti do kraja svijeta.
Aleksandrovo nasljeđe živi na mnogo načina,
no najočitiji je i najelegantniji primjer
Aleksandrija, koju je osnovao prije više od 2000 godina.
Dr. Pepi Papakosta pronašla je ono što izgleda kao kraljevska cesta
te ostatke velike zgrade.
Oko ove velike zgrade
dr. Pepi pronašla je brojne predmete.
Ovo su uljanice iz Aleksandrova doba.
Ovdje smo pronašli stotine ovakvih uljanica.
Ova mala služila je kao žrtva bogovima
te je povezana sa svrhom ove zgrade.
Kao što ljudi danas idu u crkvu i ondje pale svijeće,
ljudi su nekoć Aleksandru prinosili uljanice.
Vidimo tragove gorenja,
što znači da su se ljudi koristili tim predmetom ovdje.
Ljudi u Aleksandriji štovali su Aleksandra
u nadi da će ih moći zaštititi od zla.
Smatrali su ga bogom.
U iskopinama smo pronašli mnoge zavjetne darove.
Ljudi su davali Aleksandru malene figurice,
možda kako bi se riješili problema.
Bili su stari. Bolesni.
S obzirom na to da smo našli mnoge zavjetne darove,
to znači da su ljudi dolazili ovamo po pomoć.
Ljudi i dalje traže tragove stvarnog Aleksandra.
A glavna je, naravno, njegova grobnica.
Je li u Aleksandriji? Postoji li?
To je pitanje na koje svi žele znati odgovor.
Kad bismo pronašli Aleksandra s vrijednim predmetima oko njega…
O, Bože. Ako to uspijemo naći…
ARHEOLOGINJA
…to će biti najveće otkriće na svijetu.
Aleksandrova grobnica ne bi izgledala poput obične grobnice.
Bila bi mnogo veća.
Bila bi kao golemi mauzolej.
Drevni izvori govore
da je njegova grobnica bila vidljiva do 300. godine p. Kr.
U kasnoj Antici u Aleksandriji se gotovo stalno ratovalo.
Mnogo su je puta napadale kršćanske grupe,
a poslije i arapski osvajači.
Aleksandrija Aleksandra Velikog
bila je uništena, slomljena i razorena.
Izgubili smo tijelo. Ne znamo je li uništeno.
Ja vjerujem da je bilo zaštićeno. Da je bilo skriveno.
Zato se nadam da su tijelo i sarkofag
još tu negdje.
Zanimljiv je i jedan tunel
s predivnim kosim krovom.
To bi mogao biti dio vodovoda u Aleksandriji.
Pročistili smo prolaz
trideset pet metara od ulaza.
Došla sam do kraja iskopanog tunela.
Iznenadili smo se što smo našli zid koji je neko izgradio.
Pitam se zašto su napravili zid u tunelu
i zašto nisu koristili postojeći tunel
kako bi sakrili nešto vrijedno.
I prije su se blaga skrivala,
a zapravo je u Aleksandriji
pronađen kip bika Apisa u stvarnoj veličini, skriven iza zida.
Stoga ko zna kakva se blaga kriju iza ovog zida koji je Pepi otkrila.
Želim pronaći nešto važno što nam pokazuje gdje smo,
ali najviše želim pronaći Aleksandrovu grobnicu.
Moramo nastaviti. Moramo nastaviti kopati.
Nije jednostavno, ali se nadam da će nas na kraju
dočekati iznenađenje koje čekamo.
Divim se njezinoj revnosti
i predanosti ovom projektu.
Iskreno se nadam
da će naći ono što traži.
Ali, znate, za mene je Aleksandar i dalje tu
jer ga stalno susrećemo.
Nalazimo ga u legendama i mitovima
te je nadahnuće mnogim ljudima.
Aleksandar privlači našu pozornost.
Predstavlja sjajnu istorijsku ličnost.
Mislim da je jedan od junaka iz istorije.
Borit ćemo se za Makedoniju svim srcem!
Očito je bio vrlo sposoban vojnik.
A znao je i kako zadobiti odanost.
Ovo je…
bilo dovoljno.
Imao je određenu karizmu.
Bio je oportunist.
Bio je mlad, bio je odlučan,
ambiciozan i karizmatičan, zbog čega su ga ljudi slijedili.
To što je postigao čini se nemogućim.
Zvuči kao nešto što bi mogao učiniti neki junak iz mita,
ali uspio je.
Na kraju moramo upamtiti
da je on bio stvarna, živa osoba, smrtnik.
Aleksandrova priča nije ni blizu gotova.
U narednih sedam godina krenuo je u veliku pustolovinu.
Krenuo je u pohod
kako bi potvrdio svoj status boga,
ali je susreo i drugog neprijatelja.
To nije neprijatelj poput Darija III.
Neprijatelj s kojim se mora susresti i boriti
zapravo je on.
Druga strana Aleksandra.
EXYUSUBS.COM