Och världen brann.
En rasande eldstorm som spred sig över världen.
Och för vissa skulle det bli slutet.
Men vilka lojalitetsband skulle svikas i den glödande hettan?
Och vilka skulle knytas?
Dareios hade redan lidit en svår förlust vid Issos och retirerat.
Han hade förlorat stora delar av sitt välde
och hans familj satt gisslan hos Alexander.
Så han försökte sluta ett avtal med Alexander
och erbjöd honom halva imperiet, ofattbara rikedomar och sin dotters hand.
Barsine var förlovad med Mazaios,
så att Dareios ville ge sin dotter till Alexander
visar att han med alla medel försöker förhindra att kriget fortsätter.
Alexander svarade att han inte var intresserad av nåt som Dareios erbjöd.
Men han skickar brevet via Mazaios så att Mazaios kan se
att Dareios är villig att svika sina egna i utbyte mot fred med Alexander.
En budbärare levererade det här.
Direkt från Alexander.
Ni tycks ha fått ert svar, min kung.
Som ett resultat av att Alexander avböjer erbjudandet
blir det nu en sista uppgörelse vid Gaugamela i nuvarande Irak.
Gaugamela är utan tvekan ett av de stora ögonblicken i historien.
Det är ögonblicket då världens framtid avgörs.
GAUGAMELA - DEN 1 OKTOBER ÅR 331 F.KR.
Striden bryter ut med stormande kaos.
Uppjagade trupper högg ner varandra med brons.
Anfall!
Men den vise mannen vet…
…att man kan krossa sin fiende med strategi…
…eller med ren viljestyrka.
ALEXANDER: EN GUD BLIR TILL
På pappret borde Dareios ha vunnit slaget innan det ens har börjat.
Han har tio gånger fler mannar än Alexander.
Alexander inleder anfallet från höger sida.
Han lockar faktiskt perserna allt längre till höger
och drar ut den persiska linjen.
General Parmenion, angrip deras högerflygel.
Kavalleri, följ mig nu!
Parmenion försöker försvara den vänstra sidan
av den makedonska armén mot Mazaios.
Men de är numerärt underlägsna, det uppstår luckor
och Parmenion har det kämpigt.
Deras mittparti är blottat.
General Mazaios! Fort! Motanfall med kavalleri till höger.
Följ mig!
Dareios svarar på det genom att skicka in stridsvagnar
rakt in i den makedonska falangen.
Men de är för smarta
och låter det bli luckor i linjen som vagnarna kör rakt igenom.
Samtidigt strider Alexander på den makedonska högerflygeln.
Hans öppningstaktik för att riva upp de persiska linjerna har fungerat
och en lucka har öppnats.
Håll linjen!
Nu har vi chansen.
Han anfaller Dareios som är mitt i den persiska armén.
Dareios ser Alexander komma fram, säkert med en känsla av déjà vu.
Nu börjas det igen.
Han måste fly så fort han kan.
Många tänker: "Herregud, vad fegt."
Men det är faktiskt så man styr,
för om kungen dör går imperiet under.
När de äntligen underkastar sig gudarnas nycker
och gudarna kliver fram med all sin härlighets makt…
Vakter, stoppa dem!
Vilken dödlig kan tävla med dem?
Alexander…
Deras härförare har flytt.
Inte ens Akilles kunde drömma om en sådan triumf.
Alexander?
När Dareios flyr från slagfältet flyr hans gamla kollega Mazaios också.
Kavalleri! På min signal, följ mig!
I den stunden måste Alexander ha känt både upprymdhet och extas,
men också en oerhörd frustration,
för det här är det närmaste han har kommit att äga Persien.
Men ändå är Dareios fri.
Och det är inte över förrän Dareios har tagits itu med.
Samla så många mannar ni kan.
Babylon har säkerligen fallit.
Vi beger oss österut, djupare in i riket, och samlar en ny här.
Persien kommer aldrig att kapitulera.
Min kung.
Mazaios har ingen lust att följa med Dareios
och återvänder i stället till Babylon, staden som han styr som satrap.
Inte långt bakom honom rider Alexander och hans inre krets.
Och de går också in i Babylon, juvelen bland persiska städer.
BABYLON - PERSIEN
Det är enastående att en ung general, Alexander,
har erövrat Egypten, tågat genom större delen av Mellanöstern
och nu kommit fram till Babylons portar.
Och även det blev hans.
Det var otänkbart när folk först såg Alexander marschera från Makedonien
att han skulle uppnå så mycket på så kort tid.
Ska du inte sitta på hans tron?
Alex.
Minns du?
I Troja oroade du dig för att du aldrig skulle bli som Akilles.
Ingen "hjälte med lejonmod som genombryter allt motstånd".
Jag har aldrig oroat mig.
Men se på dig nu.
Sluta. Snälla.
Vadå?
Vill du att jag ska knäböja inför Asiens kung?
Sluta, sa jag!
Jag tänker inte sitta på den, för den är inte min än, Hef.
Segern är fullkomlig.
Alex, du har tagit hans tron.
Hans stad.
Hans familj.
Vad finns det mer? Du har till och med tagit hans drömmar.
Men han är kvar där ute.
Kungen av Persien.
Och tills jag tar itu med det…
…är jag kung av ingenting.
Barsine.
Mazaios.
Var är min far?
Med lite tur är han död som en hund.
Vadå? Trodde du att ni skulle få vandra i väg?
Jag har gjort mitt val. Jag överlämnar mig till Alexander.
Du måste knäböja inför den nya kungen av Asien.
Kom.
Min kung.
Ert kungliga bagage.
Titta, Ptolemaios.
Någon har vält omkull den brutala persiska erövraren.
Enligt en utsaga hittar Alexander en staty på Xerxes.
För Alexander är Xerxes storkonungen
som ledde den andra invasionen av Grekland och plundrade Akropolis.
Han för en inre monolog om vad han ska göra med statyn.
Det är ett exempel på Alexanders ängslan, kan man säga,
i fråga om relationen med perserna.
Ska du få ligga på grund av krigstågen som du ledde mot Grekland?
Eller lyfta upp dig på grund av dina dygder i andra avseenden?
Ers Majestät.
Med all ödmjukhet, krig är ingen måttstock för hurdan man är.
Han kan bara dömas genom hur han har tjänat allmänheten.
Då kan du ställa den på sin rätta plats.
Detta är mitt dekret.
Om era medborgare inte gör motstånd blir det ingen blodspillan.
Och deras guvernör…
…och hans fästmö är bäst lämpade att leverera det budskapet.
Tycker inte du det?
Givetvis.
Konungarnas konung.
Ptolemaios och Alexanders soldater fruktar
att ju längre österut Alexander kommer, desto mer österländsk,
och i deras uppfattning, mer otyglad blir han.
Han förlorar sin grekhet, sin makedonskhet,
och det är ett betydande problem för armén.
Vad var det?
När de sa att du hade blivit inföding försvarade jag dig.
Men det här…
Ursäkta?
Du visar respekt för avskummet som slaktade våra förfäder.
Och löften om att inte spilla blod, när du villigt högg ner greker.
Vid Granikos, Halikarnassos…
-Tyst, Ptol. Jag vägrar… -Vadå?
Vad vägrar du?
Att vårt folk ska få hämnas århundraden av tyranni?
För det är bara därför som ditt manskap har stridit, blött och dött i ditt namn.
För hämnd, tills det är kvitt!
Det är du som ska se till att det inte sker igen, broder!
Det babyloniska folket har mitt beskydd.
Hör du det?
För nu…
Allt det här…
Det här är det makedonska riket.
Och vi…
…är alla infödda nu.
Dareios tror inte att det är över för honom än.
Om han kan ta sig till de östra satrapierna
blir det svår terräng för Alexander om han ska följa efter.
De färdas allt längre österut hela tiden,
tills de börjar närma sig det som nu är gränsen till Afghanistan.
Vart ska vi nu?
Han har setts på väg österut mot Hindukushbergen.
Ska vi jaga efter Dareios igen?
Han har blivit stoppad, han är maktlös.
Alex. Det här har blivit en besatthet.
Om han kommer till Baktrien får vi aldrig tag i honom.
Alex. Det har blivit…
BAKTRIEN - CENTRALASIEN
Dareios ambitioner i det här läget
är att påbörja ett långt gerillakrig mot Alexander.
Med uppbackning av Bessos, Bessos soldater och hans egna legosoldater
kan de hålla ut i bergen i flera månader, om inte år.
Alexander närmar sig.
En liten bataljon har setts några timmar bort.
Det här tar aldrig slut.
Vi blir dödade.
Förräderi är inte oundvikligt.
Tro mig.
Det vet jag nu.
Titta, Bessos.
Bara…
…titta.
Vilken makalös idé.
Ett välde byggt på sanning…
…ära…
En civilisation.
Den behövde bara en beskyddare…
…som är den trogen.
Det som motiverar Bessos att göra så här är hans girighet, maktbegär,
och totalt missnöje med Dareios.
Mannen som hade varit allra mest lojal lägger beslag på allt.
När Alexander får höra om händelserna från spejarna blir han chockad.
Det blir en enastående nattritt
där Alexander och hans mannar rider i 18 timmar utan att stanna
tills de börjar komma i kapp och ser Dareios kortege framför sig.
Så här ska ingen kung behöva dö.
Han var konungarnas kung och förtjänar respekten som tillkommer en sådan.
Mannar, ta hand om hans kropp.
Om Alexander levde sitt liv i enlighet med ett manus
hade han nog inte skrivit att Dareios blir dödad av någon annan.
För honom borde ögonblicket när han tar över imperiet på riktigt
vara när han dödar Dareios.
Bessos avrättades på Alexanders begäran, för han var en kungamördare.
Och det kan man inte tillåta,
för annars skulle Alexander känna att andra kunde göra detsamma mot honom.
När man tänker efter slutade Dareios kamp mot Alexander
mycket tragiskt för honom.
Han förlorade sin hustru, sina vänner och rådgivare
och till slut förlorade Dareios III sitt liv.
Alexander använder Dareios död som en sorts propaganda.
Han hedrar kroppen och försöker visa att han är en respektfull tronarvinge.
Han förtjänade mer än att dö i ett smutsigt dike.
Kanske drev jag honom till det.
Nej.
Det gjorde han själv.
Du har bara återbördat hans kropp till mig.
Och för det…
…är jag tacksam.
I och med Dareios död
kan Alexander med rätta hävda att han är kung av Persien.
Alexander har nått toppen.
På bara sex korta år
har han gått från att vara en makedonsk prins
till att bli kung över hela världen.
Kungen av Persien.
Det finns ingen högre titel.
En hedervärd man och en formidabel motståndare.
Dags att vända blad.
För oss också.
Vi kan äntligen åka hem.
Och om vi låter bli?
Genom sin död har Dareios visat att jag måste fortsätta österut.
Är det inte ett tecken från Zeus på att mitt kall inte har fullbordats,
att mina erövringar är ofullständiga?
Jag måste skapa ett välde som överskuggar alla andra.
Där kan vi undkomma kriget.
Och leva för evigt.
Som Homeros sa:
"Utan att åldras, evinnerligt unga."
Käraste Hef.
"Men dödens gudinnor väntar på oss."
"För att antingen öka vår fiendes lov…"
"…eller också vårt eget."
Hitta Ptolemaios.
Parmenion också, om han inte är drucken.
Kalla på alla mina generaler.
Jag har en värld att erövra.
Så kriget mellan två män kommer att fortsätta.
Men inte som nu, en strid mellan Alexander och dem som han kan besegra,
utan en strid inom Alexander själv.
Två sidor av den levande guden.
En konflikt som kommer att forma världen.
Och bygga en stad som består i tusentals år
och som folk blir besatta av till tidens ände.
ALEXANDRIA - DAGENS EGYPTEN
Alexanders arv lever vidare på så många sätt,
men det mest uppenbara och mest eleganta
är staden Alexandria som han grundade för över 2 000 år sedan.
Dr Pepi Papakosta har hittat det som tycks vara den kungliga gatan.
Och lämningar efter en monumentalbyggnad.
Runt den stora byggnaden har dr Pepi hittat ett antal föremål.
Det här är oljelampor från Alexanders tid.
Vi hittar hundratals såna lampor i det här området.
Den lilla användes vid gudadyrkan kopplad till användningen av byggnaden.
Precis som man i dag går till kyrkan och tänder ljus
brukade folk offra en oljelampa till Alexander.
Vi ser spår efter eld,
och det visar att det är ett föremål som folk här använde.
Folk i Alexandria dyrkade Alexander
i hopp om att han skulle skydda dem från ondska.
Han betraktades som en gud.
I vårt utgrävningsområde hittar vi många votivgåvor.
Folk brukade offra små statyetter till Alexander,
kanske kopplade till deras bekymmer.
De var gamla och sjuka.
Det faktum att vi hittar så många votivgåvor här
innebär att folk kom hit för att få hjälp.
Folk letar fortfarande efter alla spår de kan hitta efter den äkta Alexander.
Det ultimata vore förstås hans grav.
Finns den i Alexandria? Finns den kvar?
Det är nog den stora frågan.
Att hitta Alexander i sin kista med dyrbara skatter omkring sig…
Herregud. Om vi lyckades hittar den
blir det den största upptäckten i världen.
Alexanders grav skulle inte vara det vi tänker oss som en grav.
Den borde ha varit mycket större, som ett stort mausoleum.
Vi vet från antika källor
att hans grav var synlig fram till år 300 e.Kr.
Under senantiken var Alexandria en plats för nästan konstanta krig.
Staden angreps många gånger
av kristna grupper och senare av arabiska erövrare.
Alexander den stores Alexandria
blev illa tilltygad, förstörd och lagd i ruiner.
Kroppen gick förlorad. Vi vet inte om den förstördes.
Jag tror att den skyddades och gömdes undan.
Det är därför jag hoppas att kroppen och sarkofagen
fortfarande finns här nånstans.
En annan intressant sak är en tunnel med ett underbart välvt tak.
Det kan vara en del av stadens vattenledningssystem.
Vi har öppnat upp en väg
35 meter från utsidan.
Jag är vid slutet av vår utgrävning i tunneln.
Det var en överraskning, för nu hittar vi en uppbyggd mur.
Så jag undrar varför de byggde muren inuti tunneln.
Varför inte använda en redan existerande tunnel
för att gömma nåt värdefullt?
Det finns tidigare exempel på att skatter göms undan,
och i Alexandria
har en Apistjur i naturlig storlek hittats inmurad i en vägg.
Så vem vet vilka skatter som finns bakom muren som Pepi har hittat.
Jag hoppas att vi hittar nåt viktigt som visar var vi befinner oss.
Men framför allt vill jag hitta Alexanders grav.
Vi måste fortsätta gräva.
Det är inte lätt,
men i slutändan hoppas jag att vi hittar överraskningen vi väntar på.
Jag beundrar verkligen Pepis iver och engagemang för projektet
och jag hoppas verkligen att hon hittar det hon letar efter.
Men för mig har Alexander aldrig försvunnit,
för vi stöter på honom jämt.
Vi hittar honom i legender och myter, och han inspirerar så många människor.
Alexander sätter fantasin i rörelse.
Han är en av historiens lysande stjärnor.
Och jag tycker att han är en av historiens hjältar.
Vi ska slåss för Makedonien med hela våra hjärtan!
Han var helt uppenbart en duktig soldat.
Han fick folks lojalitet.
Detta…
…var allt som krävdes.
Han hade karisma.
Han var opportunist.
Han var en ung man med beslutsamhet och ambitioner
och en karisma som fick folk att följa honom.
Det han uppnår i sitt liv är smått otroligt.
Det är som något bara en mytisk hjälte klarar, men ändå gjorde han det.
Och vi måste komma ihåg
att han var en livs levande, dödlig människa.
Alexanders historia är långt ifrån över.
Under de sju åren som följer ger han sig ut på ett stort äventyr.
Han kommer att försöka bekräfta idén om sin gudomlighet,
och dessutom stöter han på ännu en nemesis.
Det är inte en ärkefiende som Dareios III.
För fienden som han måste möta och kämpa mot är han själv.
Den andra Alexander.
Undertexter: Dann Ling