EL CAVALLER DELS SET REGNES
Tranquil, va.
Mou-te!
Vinga!
Va!
Tossut com el ferro vell!
És el doble de gros que l'últim genet que vas tenir.
I el terreny pot ser pitjor
que aquest que trepitges, fins i tot.
El pare em deia que no parlés amb els cavalls,
que són més curts que els gossos i només entenen el fuet.
Però no crec que sigui veritat.
Jo dic que un cavall no vol que li donin ordres,
com ens passa als homes.
Ser Duncan només ens té a nosaltres.
I si el vencen, no ens tindrà ni a nosaltres.
Jo el que puc fer és armar-lo, però...
no sé com.
Després, dependrà de tu.
Va!
Apa!
Va! Vinga, Tro!
Ser Duncan, agafeu-la!
Vinga, Tro!
Agafeu-la, va, Ser Duncan.
Vinga, Tro!
Molt bé!
Molt bé. Molt bé, Tro.
Molt bé.
L'has robat, aquest cavall?
Digues la veritat. Serem justos.
No és robar, si la intenció és tornar-lo.
Què t'ha passat, als cabells?
Què us ha passat, a l'ull?
Sou Ser Robyn Rhysling.
El cavaller més foll dels Set Regnes.
Som el portador del Guerrer.
Quan la temptativa és folla,
és follia el que es lliura.
Ets menut, per ser escuder.
Serveixo Ser Duncan l'Alt.
Ells és gros de sobres per a tots dos.
No n'hem sentit a parlar.
En sentireu a parlar.
On paraves?
M'entrenava.
No desapareguis sense avisar-me.
I ara què feu, ser?
Cosir un pedaç.
No és feina meva?
Ja en saps?
Doncs prou xerrar i agafa els raspalls.
Sembla que l'hagin arrossegat per terra, en Tro.
I l'esmorzar, què?
Hi ha carn salada. Però quan acabis.
Abans em menjaria el cavall.
O el meu puny, si no fas el que et dic.
No em facis cas.
Sí. Sí, exacte, així.
Tan a prop de la vora com puguis.
I ara, la puntada.
Que igualat que us queda.
És pràctica.
Tu torna-hi.
- Ara. - Sí!
Ser.
És estrany que em surtin pèls negres als penjolls?
És estrany que m'ho expliquis.
En Baelor el primogènit
i en Maekar el gandul.
En Daemon, el bastard, se'n va anar a prendre pel...
Quan els camps són verds la bellesa és absoluta,
però acaben ben vermells quan fots un cop a un fill de...
Potser un cavall es mor ennuegat amb un codony.
En Focnegre no és legítim, va sortir d'un altre...
Com si els perills no hi fossin,
ell mai no s'agenolla,
i el Martell matà el bastard amb un bon cop de la seva...
Pomes pels dornesos.
Vinga, va.
- Porta'm l'armadura. - Ara?
Ara, sí.
Per què?
Perquè m'inscriuré a les llices.
No teniu l'escut.
Sí, ja, ja el recollirem pel camí, va.
El dret al primer desafiament
pertoca als cavallers d'alt llinatge i renom.
Sou un cavaller d'alt llinatge i renom, vós?
Què? O sigui que...
que avui no m'hi puc inscriure?
Avui no, ser. No.
Només els cavallers d'alt llinatge i renom.
I per què m'he passat tot el matí vomitant?
És un misteri.
No, no!
Ous d'oca.
Només vull els ous.
No, no, no!
Cony.
Ous d'oca, com...
Gràcies.
T'agraden els ous d'oca?
Tindreu l'escut acabat aquest vespre, ser.
Gràcies.
Calla.
Molt bé!
Perfecte!
Sí senyor!
- Per què no? - Sí!
Molt bé!
"Vols una mica de carn salada?"
"Ui, soc l'Egg i, de carn salada, no en menjo.
Només delícies i raïm, i ui, ui, bla, bla...
No puc ni amb una cervesa."
"Esclar, és fastigosa."
- No és fastigosa. - I tant, que és fastigosa.
- No és fastigosa. - És fastigosa.
- Doncs no te'n penso donar més. - Millor.
Em sembla que seria bastant feliç, en un lloc així.
Ara ets en un lloc així.
Vull dir estar-hi un temps.
Ah... Sí.
Després de dirigir una campanya pel meu senyor, esclar.
Esclar.
Tornaria fet un heroi de guerra
i el meu senyor em concediria una parcel·la de terra.
I la mà de la seva segona filla més bonica.
De la segona?
Home, amb la primera ja us hi hauríeu casat vós,
oi que sí, ser?
Hi tindria cavalls, civada i pèsols...
I hi criaria vaques.
I bens, potser.
I uns collons, bens.
És veritat, que vas arribar fins aquí dalt del carro d'un granger?
No en vull parlar, d'aquest tema.
Et dic una cosa:
treballes bé, quan hi poses tots els sentits.
De debò?
Així continuaré fent-vos d'escuder,
quan s'acabi el torneig?
Si em guanyen a la primera justa,
no sé quina mena de cavaller seré, llavors.
I si guanyeu vós?
Doncs si guanyo jo...
Si guanyo jo, podràs...
Ser Duncan!
Parlem un moment.
Hi ha cap problema amb la inscripció? O...?
Ah, no, no, és que...
us volia mostrar un lloc força bo per pescar.
Ser Duncan, em sembla que tots dos som homes d'honor,
i confio que comprendreu que el que us demanaré
no serveix cap interès propi.
Potser us sorprendrà saber que Lord Ashford
ha malbaratat riqueses amb la festa de la seva filla.
O potser no.
Bé, doncs amb l'hivern just acabat de passar
i havent perdut molts ramats,
ens esperen temps feixucs.
Això, si no és que ens esforcem a capgirar la sort.
És que no tinc diners, jo.
Per estrany que sembli,
no vinc pas a robar-vos, sinó a premiar-vos.
- A premiar-me? - Sí.
Què en sabeu, del fill petit de Lord Ashford, Ser Androw?
- Home, és de llança hàbil. - Sí, això sí.
Però si un contrincant fos capaç
de fer caure Ser Androw del cavall contra tot pronòstic,
els pocs que haguessin apostat a favor
de tan inesperat guanyador s'omplirien les butxaques.
No, no, no patiu, no hi busqueu desconsideració.
Només us demano que feu el que ja us proposàveu:
fer caure l'adversari del cavall i fer-vos un lloc entre els campions.
Jo no vull tenir una victòria que no me l'hagi guanyat.
Que no us l'haureu guanyat?
Si feu caure Ser Androw, com a premi,
us en endureu el cavall, les armes i l'armadura.
És un bon premi,
per un jove cavaller errant que d'un vern n'ha fet llar.
És un arç.
Un arç.
Us prego que us ho penseu.
Doneu-me la resposta demà.
Potser la pluja es contindrà fins llavors.
Controleu l'orgull, Ser Duncan.
Fill de Maekar, net del rei Daeron el Bo
i príncep de la casa Targaryen.
El príncep Aerion Flamabrillant!
Cosí.
No pateixis, avui no et faré passar vergonya.
Sortiu, petit cavaller.
Us heu d'enfrontar al drac.
Mata'l!
Tomba'l!
Vinga!
Massa avall.
Quin tros de malparit!
- Me'n vull anar. - Va.
Veure això fa impressió,
però un escuder ha de ser fort.
Jo podria tenir un contratemps
i necessitar la teva sang freda.
Això no era un contratemps.
La justa ja s'ha acabat, em sembla.
Som-hi.
Oh! L'Alice era especial.
No tenia dit gros
i en va perdre un altre
això és del tot desastrós.
L'Alice té tres dits, una moneda i un mul.
I els tres dits que té te'ls ficarà al fons del cul.
Molt trista se sentia, monedes vaig llançar.
El preu era pel dit petit, però el braç em vaig quedar.
Dos dits va perdre l'Alice, no s'ha queixat de res.
Em va donar el que va poder, en lloc d'un en van ser tres.
Més dels que em van caler.
Creieu que va existir, l'Alice?
Una esguerrada que ficava els dits al cul?
Jo crec que potser sí.
Esclar, potser sí.
I creieu que de veritat es deia Alice?
No.
Jo crec que Alice és un nom que queda bé a la cançó.
O sigui que hi havia una esguerrada
que donava plaer als homes per darrere;
tant de plaer que li van dedicar una cançó.
Però no es van dignar a esmentar-la amb el seu nom?
Si en vols treure una lliçó,
pregunta-ho a homes més savis que jo.
Potser és una història d'honor.
D'honor?
Una noia desgraciada que aprofita les seves habilitats...
Em sembla poca ambició.
No us sembla l'actitud d'un esperit tenaç?
Dona més del que se li demana.
"El braç em vaig quedar ", diu.
El nom potser no és tan important, doncs.
El que queda és la història.
Es deia Esperança, ser.
I pertany a aquell que la invoca.
Oh! L'Alice era especial.
No tenia dit gros
i en va perdre un altre, això és del tot desastrós...
Tu vas conèixer el teu pare, Egg?
No, la veritat.
Jo el meu el devia veure penjat.
A la taverna del Cau de Puces.
Jo els venia rates, gats i coloms per fer els guisats.
El cuiner em deia que el meu pare era un lladre.
Si era tan gros com jo, no devia ser gaire bo.
La fortuna?
Ah, sí, digues, va.
Tocareu el triomf de prop i sereu més ric que un Lannister.
Gràcies. A veure el noi.
Un dia seràs rei.
Moriràs enmig del foc, i els cucs s'alimentaran de les teves cendres.
Els que t'hagin conegut s'alegraran de la teva mort.
Què?
Gràcies, està molt bé.
Per què m'ha dit això?
Per què t'ha dit què?
Au, va.
Ser Duncan.
Abans, també us he vist amb aquest noi.
Ah, sí, és el meu escuder.
Egg, ell és en Raymun Fossoway.
Bon dia.
Mireu, mireu! És molt bo!
Anem a beure sidra a la meva tenda?
Em puc esperar als titelles, senyor.
I us porto l'escut quan s'acabi l'actuació.
La fem nosaltres.
Molt bé.
Heu escollit oponent, ja?
No n'estic segur.
Perquè el teu cosí, a qui vol desafiar?
Si demà hi ha algun ferit,
jo sé que l'Steffon triarà el seu escut.
Té la cavallerositat d'una mostela.
Ser Androw i jo devem tenir habilitats similars.
És dels que més agraden.
Voleu fer de dolent?
Diuen que l'Aerion es va enrabiar, quan Lord Ashford
va donar el seu cavall.
De poc consol li servirà a Ser Humfrey, això.
Semblava que n'havia de sortir vencedor.
I ara té la cama feta miques.
El meu escuder creu que l'Aerion volia matar el cavall.
Costa d'acceptar que un cavaller pugui ser tan deshonrós.
Menys encara un príncep.
I per què ha de costar?
- No... - Són bèsties incestuoses, Duncan.
Bruixots de la sang i tirans
que ens han cremat les terres, que han esclavitzat la gent
i se'ns han endut a guerres seves
sense respectar la història i els costums.
Cada vegada ens imposen un brètol de cabells clars encara més guillat.
Els déus deuen saber per què!
L'única cosa honorable
que pot fer un Targaryen és ejacular al pitram de la seva dona.
Ja ho crec, que volia matar aquell cony de cavall.
M'he deixat endur una mica massa.
Això del pitram ho deia l'Steffon.
Perdó.
L'Aerion és tot somriure i cavallerositat,
quan el mira el pare.
He vist que el príncep Maekar no hi era.
Se n'ha anat aquest matí a buscar els altres fills bords que té.
Els fills bords? Quins fills bords?
El seu hereu, en Daeron, i el petit.
Fa uns dies que van sortir plegats del Palau d'Estiu,
però no han arribat al Gual.
Corre el rumor que tots dos són ben morts.
Tot i que, si parlem d'en Daeron,
segur que va ben gat.
A parer meu, el més normal seria trobar-se en Maekar
amb cara de prunes agres.
Suposo que està amoïnat pels seus fills.
Els Set deuen saber per què.
En Daeron només beu,
l'Aerion és vanitós i cruel,
i l'altre és tan inútil
que el van enviar a la Ciutadella per lo mestre.
- I el petit... - Ser! Ser Duncan!
Veniu, correu! L'Aerion li està fent mal!
Mal a qui?
Enrere!
Ets sord o què?
Quiet, va!
Mira que engegar-ho tot per una meuca...
Si no val ni l'esforç.
És una traïdora.
El drac no pot perdre mai.
No vols dir res?
Ara em balla una dent.
Ara te les farem saltar totes a tu, doncs.
No! No li feu res!
Coi de nano!
Tanca la boca o et faran mal.
No, a mi no.
O respondran davant del meu pare.
Deixeu-lo anar.
Wate, Yorkel, feu el que us dic.
Tu, ratota desconsiderada.
- On tens els cabells? - Me'ls he tallat, germà.
No em vull assemblar a tu.
Traducció: Daniel Solé