Palikit valgį ir eikit.
Dėdė sako, jog turiu prašyti atleidimo, kad tave apgavau.
Tavo dėdė?
Princas Beiloras.
Geležinio sosto įpėdinis.
- Neketinau meluoti. - Bet melavai.
Apie viską. Pradedant savo vardu.
Niekada negirdėjau apie princą Egą.
- Sutrumpinau Eigoną. - Žinoma.
Kaip Užkariautojas?
Kiek Eigonų buvo karaliai?
Keturi.
Keturi Eigonai.
Kodėl taip elgeisi?
Norėjai pajuokauti?
Pasišaipyti iš kvailo keliaujančio riterio?
Ne. Turėjau būti Deirono ginklanešiu. Jis mano vyresnysis brolis.
Jis niekam tikęs riteris ir girtuoklis, todėl ir dalyvauti turnyre nenorėjo.
Jis norėjo slėptis toje užeigoje, kol pasibaigs turnyras.
- Nusiskutai galvą. - Deironas nuskuto.
Ar Deironas pasakė, kad tu arklininkas?
- Aš ne... - Ką?
Nemaniau, kad elgiuosi blogai.
Kaip tai nemanei?
Juk dėl to ir melavai.
Nusišluostyk akis.
Aš taip nusivyliau, kad nedalyvausiu turnyre.
O juk negerai, kai mažasis princas nusivilia.
Tik norėjau būti kieno nors ginklanešiu.
Būtum tarnavęs asilui, jei tas neturėtų ginklanešio.
Atleisk man, sere.
Aš laba gailiuosi.
Tiesiog labai nepasisekė, kad radom vienas kitą, ar ne?
Kaip jie mane nubaus, Egai?
Mano dėdė nori su tavim susitikti. Kai pavalgysi.
Pavalgiau. Vienam princui jau spyriau į dantis.
Nenoriu, kad kitas manęs lauktų.
Kelkis.
Įpilk serui Dankanui taurę, Eigonai.
Pasistenk neapipilti jo.
Berniukas vyno neišpils, tavo malonybe.
Jis geras vaikas.
Geras ginklanešys.
Pakenkti man nenorėjo.
Dabar žinau.
Kartais galima pakenkti ir nenorint.
Pamatęs, ką daro jo brolis, Eigonas turėjo ateiti pas mane.
- Nebuvo laiko... - Bet jis nudūmė pas tave, sere Dankanai.
Ir paslaugos tau nepadarė.
Gaila, kad seras Dankanas jo neužmušė.
Eirionas - tavo brolis.
O septonai moko, kad savo brolius turime mylėti.
Eigonai, palik mus vienus.
Kaip pageidauji, tavo malonybe.
Ar tu patyręs riteris?
Ar geras kovotojas?
Seras Arlanas išmokė valdyti kalaviją ir skydą...
Ietimi taikytis į žiedus.
Mano brolis Meikaras į pilį grįžo prieš kelias valandas.
Savo sūnų Deironą jis rado girtą užeigoje,
per dienos kelią į pietus nuo čia.
- Žinau, tą užeigą. - Jis mano broliui sakė,
kad stambus plėšikaujantis riteris pagrobė Eigoną.
Bijau, kad tu labai panašus į tą plėšikaujantį riterį.
Jis meluoja.
Iš tos užeigos išvykau prieš keturias dienas.
Princas Deironas nesivijo brolio pagrobėjo?
Panašu, kad ne.
O kas bus su mergina?
Eirionas istoriją taip pagražins,
kad atrodys kaip karaliaus išdavystė.
Išdavystė? Lėlėmis?
Drakonas yra karališkosios giminės ženklas.
- Vaizduoti, kad jis nužudomas... - Piktų kėslų tikrai nebuvo.
Galbūt, bet labai neišmintinga. Net ir taikos laikotarpiu.
Eirionas tai vadina netiesioginiu Targarienų giminės puolimu,
maišto kurstymu.
Ar tu tuo tiki, tavo malonybe?
Viena yra visiškai aišku.
Tu praliejai drakono kraują.
Jis nulaužę merginai pirštą.
Kad ir kokia būtų priežastis, mušti karaliaus vaikaitį neišmintinga.
- Ar nebūtum pasielgęs taip pat? - Galbūt.
Bet aš esu karalystės princas, o ne klajojantis riteris.
Juk visi riteriai duoda tokią pačią priesaiką.
Ginti nekaltuosius.
Eirionas reikalaus tavo galvos.
Jis jos negaus.
Bet negaliu nepaisyti jo reikalavimo tave teisti.
O žinant, kad Deironas tave kaltina pagrobus Egą...
mažai tikėtina, kad būsi išteisintas.
O kas bus, kai pripažins kaltu?
Kai pastarąjį kartą vyras praliejo karališkąjį kraują,
buvo nutarta, kad jis turi netekti rankos.
O tu jam dar ir spyrei, ar ne?
Taip.
Yra ir kita išeitis.
Negaliu pasakyti, geresnė ar blogesnė.
Todėl dar kartą klausiu,
sere Dankanai Aukštasis.
Ar esi patyręs riteris?
Iš tikrųjų?
Teismas per dvikovą.
Tokia mano teisė.
Aš nesutinku.
Negali nesutikti.
Kaltinamas riteris turi teisę reikalauti teismo per dvikovą.
Nebent tu atsisakai tokios teisės?
Septyneto teismas.
Kiek žinau, aš turiu tokią teisę.
Koks dar septyneto teismas?
Šiek tiek kita dvikovos teismo rūšis.
Senovinė.
Retai prisimenama.
Jos tradicija atkeliavo per Siaurąją jūrą kartu su andalais ir septyniais dievais.
Jeigu jau andalai ją naudojo...
Atleisk, tavo malonybe.
Senasis Arlanas retai melsdavosi.
Kas tas septyneto teismas?
Andalai tikėjo, kad jei kausis septyni kovotojai,
dievai jausis pagerbti, teiksis įsikišti
ir pasirūpins, kad laimėtų teisieji.
Dangstaisi kažkokia senovine andalų kvailyste,
nes bijai vienas stoti prieš klajojantį riterį?
- Ne. - Tai kodėl?
Kodėl nenori nudėti to klajūno pats?
Jis nuskriaudė ir Deironą.
Seras Dankanas turi sumokėti už nusikaltimus prieš mus.
Juk negalim kelti abejonių dėl Targarienų garbės?
Ne tau kalbėt apie garbę.
- Kažkokia nesąmonė. - Tikrai?
Ne.
Eirionas turi tokią teisę.
Mes neturim kitos išeities.
- Septyneto teismas vyks auštant. - Ką tai reiškia?
- Turėsiu kautis prieš septynis? - Neapsimesk kvailiu.
Kausitės septyni prieš septynis.
Tau reiks rasti šešis riterius, kurie kausis už tave.
- Bet aš daugiau nieko neturiu. - Jei tiesa tavo pusėje,
geri vyrai kausis už tave.
O jei ne, tai reikš, kad tu kaltas.
Ateik čia.
Kvaily!
Jau galiu eit?
Ieškok kovotojų, sere Dankanai.
Bičiuliai.
Susimoviau šįkart.
Turbūt mirsiu rytoj.
Dankai, čia tu?
Tu gyvas.
- Reimunai, ačiū, kad pasaugojai... - Tu alkanas?
- Nelabai. - Eime.
Kalbėjai su žirgais?
- Taip. - Kaip pamišėlis.
Septyneto teismas? Vadinasi, teks kautis kovos kirviais,
- spygliuotais rutuliais, karo ietimis. - Suprantu.
Atleisk. Mano pusbroliui venomis teka pienas.
- Eik šikt... - Tai riterių kova, Reimunai.
Tu nesi riteris, tai tau niekas negresia.
Mačiau, kad Eirionas padarė tiems lėlininkams.
Visi riteriai prisiekia ginti nekaltuosius.
Net ir klajojantys riteriai, kaip suprantu.
Aš tau padėsiu.
Ačiū, serai.
- Gal tau nederėtų... - Skaudu pripažinti,
- bet Stefonas kaunasi puikiai. - Kodėl skaudu?
Net neabejoju, bet Drakonų giminė nepaglostys tų,
- kurie stos jiems skersai kelio. - Drakonų giminė?
Ir kur jų drakonai?
Mes, Fosovėjai,
čia gyvenom seniai prieš tiems kitiems išsilaipinant mūsų krante.
Ir garantuoju, kad gyvensim, kai jų seniai nebebus.
Kas dar kovos už mus?
Daugiau nieko nepažįstu.
Neabejoju, rasim dar penkis gerus vyrus, trokštančius įsiamžinti per dainius.
Nežinau, kodėl tragedijos taip mėgsta persekiot garbingus vyrus,
bet kai aš pritrūkstu atsakymų,
atsakymas visada būna vienas - daugiau šlovės.
Laimė, turiu draugų.
- Serą Lajonelį, lordą Lanisterį, serą Otą. - Pažadinti jie neapsidžiaugs.
Tai įpykę dar nuožmiau kausis.
Aš tau mirti neleisiu, sere.
Prižadu.
Reimunai.
Manai, tavo pusbroliui pavyks įkalbėt tuos, kuriuos minėjo?
Nežinau.
Gal būtų išmintinga sprukti?
- Jei bėgsiu, mane užmuš. - Juk užmuš bet kokiu atveju.
Gal dievams atrodo, kad to nusipelniau?
Už tai, kad elgeisi, kaip turėjai elgtis?
Už tai, kad nežinojau savo vietos.
Sere.
Egai.
Ką čia veiki?
Aš tavo ginklanešys. Tau reikės, kad kas nors užsegtų šarvus.
Tėvas žino, kad išsmukai iš pilies?
Tikiuosi, kad ne.
Dar vieno plakimo šįvakar neištversiu.
- Tu! - Dankanai, nereikia!
Dankai, prašau!
Gal išprotėjai, kad čia atėjai? Reiktų perrėžt tau gerklę!
- Geriau įpilk man vyno. - Dėjau ant tavo vyno.
Melavai apie mane.
Man reikėjo kažką sakyti,
kai tėvas paklausė, kur dingo Egas.
Meldžiu, paleisk jį.
Du kartus manęs neužmuš.
Mano tėvas prisidės prie septynių kaltintojų.
Tai žinoma. Jis gi rūpinasi sūnaus garbe.
Nors niekada neprašiau rūpintis mano garbe.
Jei kas nors ją nuplėšė, tegu turisi, man vis tiek.
Maldavau jo, kad apsigalvotų.
Šiaip ar taip, tau manęs nėra ko bijoti.
Pirmame jojime stengsiuosi atrodyt narsus,
bet paskui galėtum trenkti man
į šalmo šoną.
Pasistenk, kad suskambėtų, tik ne per garsiai.
Čia viskas, ką atėjai pasakyt?
Mano tėvas įsakė dalyvauti karaliaus sargybos vyrams.
- Tik trims, kurie yra pilyje. - Ką tu turi, sere?
Reimuno pusbrolį.
Ir aš galiu rasti riterių. Tikrai galiu.
Aš kovosiu su tavo artimuosius.
Mano tėvą saugos.
Deirono neužmuši. Jis sakė, kad pats nukris.
O Eirionas?
Norėtum jo mirties?
Kai buvau mažas,
Eirionas ateidavo į mano miegamąjį naktį
ir prikišdavo peilį prie tarpkojo.
Sakydavo turintis per daug brolių.
Galbūt vieną naktį padarysiąs iš manęs sesę, kad galėtų vesti.
Atsiprašau...
Egas teisus. Eirionas tikras pabaisa.
Be to, jis įmetė mano katiną į šulinį.
- Paskui gynėsi, bet tikrai įmetė. - Gerai.
Jis mano esąs į žmogų persikūnijęs drakonas.
Dėl to ir įsiuto pamatęs lėlininkų vaidinimą.
Gaila, kad jis gimė ne Fosovėjumi.
Tada laikytų save obuoliu, o mes būtume saugesni.
Man reikia slapčia grįžti į pilį.
Sere Dankanai.
Galim pasikalbėt vienu du?
Aš sapnavau tave.
Jau sakei.
Užeigoje.
Tikrai?
Mano sapnai skiriasi nuo taviškių.
Manieji pildosi.
Įspūdingas talentas niekam tikusiam žmogui.
Dar viena gyvenimo ironija.
Bet aš regėjau sapne tave, sere.
Ir ugnį.
Ir negyvą drakoną.
Didžiulę pabaisą
su tokiais dideliais sparnais, kad uždengtų visą šią pievą.
Drakonas užvirto ant tavęs,
bet tu buvai gyvas, o jis - miręs.
Aš jį nužudžiau?
To nežinau.
Mes kadaise buvom drakonų šeimininkai.
Dabar sunku tuo patikėt.
Jų nebėra, o mes likom.
Man tas pats, ar šiandien mirsiu.
Ir man tas pats, ar mirsiu.
Gali būti, kad mano melas tave pražudė.
Jei taip, tuomet atsiprašau.
Žinau, kad man lemta degti kažkokiame pragare.
Tikriausiai tokiame, kur nėra vyno.
Tu ne riteris!
Tu Florianas Juokdarys.
Sere Dankanai.
Jei atėjai skydo, ji paliko jį man.
Kur ji iškeliavo?
Į Dorną.
Jei laiku išvažiuosi, visi pamirš.
Gerai.
Aptaisas buvo senas.
Iš pigaus plieno.
Sutrūkęs ir aprūdijęs.
Uždėjau tau kitą.
Du kartus storesnį.
Sutvirtinau skersinėmis juostomis iš vidaus.
Bus sunkesnis, bet ir stipresnis.
Mergina nupiešė herbą.
Žvaigždė nukrito.
Saulėlydis pranašauja naktį.
Tas skydas dvelkia mirtimi.
Bet guoba gyva.
Matai, kokie žali jos lapai? Neabejoju, kad čia vasaros laja.
Prisimeni seną eilėraštį apie skydą?
Mane saugos geležis, ąžuolas stiprus.
Kitaip lauks manęs mirtis, pragaras klaikus.
Kokio atlygio nori už naują aptaisą ir visa kita?
Iš tavęs?
Vieno varioko.
Serai.
Lieku jums skolingas.
Eirionas mums skolingas.
Ir mes skolą atsiimsime.
Girdėjau, tau lūžusi koja.
Teisingai girdėjai. Koja lūžusi. Nepaeinu.
Bet, kol sėdžiu balne, galiu kautis.
Seras Robinas mirtų kaip ištikimas karaliaus tarnas,
tačiau kai karūna stoja prieš dievus, seras Robinas stoja prieš karūną.“
Žinojau, kad su tavim bus bėdos.
Nežinau, kaip dėkoti, kad atėjai.
Ir serui Stefonui, kad tave įkalbėjo.
Kas tas seras Stefronas? Pas mane atėjo berniukas.
Septyneto teismo nebuvo jau 100 metų.
Neketinau praleisti progos
sukruvinti tuos baltus karaliaus sargybos apsiaustus.
Šeši. Jie tik šeši?
Ar gali būti, kad Eirionui nepavyko rasti septinto kovotojo?
Reimunai! Paduok šalmą.
Sere Stefonai, kur tavo bičiuliai?
Kad būtume septyniese, mums reikia tik dar vieno.
Bijau, kad jums reikia dviejų.
Aš kausiuosi kartu su princu Eirionu ir kaltintojais.
Ne, tu...
Sakei Dankanui, kad gali tavimi pasitikėti.
Už tai, kad stosiu prieš serą Dankaną,
mūsų princas pažadėjo padaryti mane lordu.
Iškeiti garbę į lordo titulą?
Pusbroli.
Žinau gerų vyrų, kurie iškeitė garbę už gerokai mažiau.
O šis sandoris buvo geras.
Atvesk žirgą.
Pats ir atsivesk.
Pralaimėjom.
Pakelk mane į riterius.
Stosiu į pusbrolio vietą.
Sere, pakelk mane į riterius.
Reimunai... Man nedera.
Be manęs būsit tik penkiese.
Penkiese nelaimėsit.
Bijau, kad jaunuolis teisus.
Įšventink jį, sere Dankanai.
Riteris gali pakelti į riterius kitą vyrą.
Eik. Aš pakelsiu ginklanešį Reimuną į riterius.
Kario vardu įsakau tau būti narsiam.
Tėvo vardu prisakau tau būti teisingam.
Motinos vardu
prisakau tau ginti mažuosius ir nekaltuosius.
Sere Dankanai.
Jau nebėra laiko.
- Jūs turit tik penkis kovotojus. - Šešis.
Seras Lajonelis šventina į riterius Reimuną Fosovėjų.
Kausimės šešiese prieš septynis
Deja, tai draudžiama.
Jei nerasi dar vieno riterio kautis tavo pusėje,
visi tau mesti kaltinimai bus pripažinti pagrįstais.
Milorde, meldžiu dar valandėlę palaukti.
Gerai.
Milordai!
Žinau, niekas iš jūsų neprisimena sero Arlano iš Grašmedžio...
Aš buvau jo ginklanešys.
Mes tarnavome pas daugumą iš jūsų.
Valgėme prie jūsų stalų.
Miegojome jūsų menėse.
Jis buvo geras žmogus.
Išmokė mane, ką reiškia būti riteriu.
Ne tik mosuoti kalaviju ir ietimi, bet būti garbingu.
Riteris turi ginti nekaltuosius.
Kaip tik tai aš ir dariau.
Sero Arlano kraujas neteka mano venomis,
bet aš seku jo pėdomis.
Kaip jūsų sūnūs seks jūsiškėmis.
Kas kausis su manimi?
Nejau drąsa apleido kilmingąsias Vesteroso gimines?
Netikiu, kad taip yra!
Ar tarp jūsų nėra nė vieno tikro riterio?
Aš kausiuosi sero Dankano pusėje.
Gal visai proto netekai?
- Jis užpuolė mano sūnų. - Jis gynė silpnuosius.
Kaip dera tikram riteriui.
Tegul dievai sprendžia, ar jis teisus, ar kaltas.
Vertė: Ramunas Baksys