Hvad er en farao?
Hun er sandet og himlen.
Og alt derimellem.
Egypten er hendes førstefødte.
Og når øjeblikket kommer...
...skal hun være klar til at ofre alt for at beskytte det, hun elsker højest.
Hvad har du gjort?
Jeg gjorde det nødvendige for at beskytte det, der er mit.
Min herre, Octavian, er villig til at opfylde dit ønske.
På én betingelse.
Dræb Antonius.
Det eneste, jeg ønsker, er din tillid.
DRONNING KLEOPATRA
ALEXANDRIA 31 F.KR.
Efter Søslaget ved Actium
går Marcus Antonius ind i en periode med klinisk depression.
Deres flåde er væk. Deres militær er ødelagt.
Han taler ikke med Kleopatra.
Og hendes tillid til ham er nedbrudt.
Så tilliden til deres forhold er nedbrudt.
"Kan jeg stole på ham?"
"Stoler han på mig?"
Der er meget tvivl.
Kleopatra vidste, at Roms fulde magt mod Egypten
ville betyde enden for et uafhængigt Egypten.
Der er ingen tvivl om, at de er i øjeblikkelig fare.
Kleopatra ved,
at for at beskytte Egyptens fortsættelse som en dynastisk stat,
må hun beskytte sine arvinger.
Så hun sender dem væk for at sikre sig, at de er i sikkerhed.
Hvis hendes børn ikke overlever,
især Cæsarion, som var hendes medfarao...
...så er det enden.
Som den jordiske inkarnation af gudinden Isis
er Kleopatra også den jordiske inkarnation af det guddommelige moderskab.
Tænk på, hvor hjerteskærende det må have været
at sende sine børn væk.
Men hun havde intet andet valg, politisk set eller for deres sikkerhed.
Farao, vi skal afsted.
Ja, giv mig et øjeblik.
I to...
I to er ét blod.
Mit blod.
Guddommeligt blod.
Glem ikke det.
Det gør jeg ikke.
Farao.
Det, der betyder mest for Kleopatra, er hendes børn.
Fordi så længe de er i sikkerhed og i live...
...er hun i live.
Og der er håb for Egypten.
Kleopatra er altid først og fremmest diplomat
og dernæst militærstrateg.
Det står nu klart, at diplomati ikke vil virke.
Kleopatra ønsker ikke krig.
Hun mener ikke, Marcus Antonius er klar til krig.
Dræb Antonius.
Hans liv for dit.
Og dine børns, selvfølgelig.
Kleopatra ville nok overveje at dræbe Marcus Antonius.
Han er ikke længere til nogen nytte for hende.
Og han er blevet en belastning.
Hun tror måske, at hun stadig har en chance for
at komme overens med Octavian.
Måske endda ved at forråde Marcus Antonius.
Marcus Antonius var trods alt Octavians primære fjende.
Der er ingen grund til, at Kleopatra ikke kan forblive Egyptens dronning,
hvis Marcus Antonius er ude af billedet.
Marcus.
Thyrsus sendte en besked fra Octavian.
Han kan garantere børnenes og min sikkerhed...
...hvis jeg dræber dig.
Så det er derfor, du er her.
Nej.
Jeg afviste ham.
Vi er sammen om det her.
Ja.
Ligesom vi var sammen i Actium.
Jeg har sendt vores børn væk,
fordi jeg vælger os.
Jeg ved, at ingen kan besejre os, hvis vi er sammen.
Rom og Egypten.
Hvor er han?
For os, der er romantikere,
skal dette være den største kærlighedshistorie nogensinde.
Men Kleopatra var ikke romantiker.
Hun var pragmatiker.
Kleopatra er interesseret i at beskytte
sig selv og sine børn, men også sit land.
Og hun tror på dette tidspunkt,
at Marcus Antonius stadig er nøglen til det partnerskab.
Sig til Octavian, at vi er færdige!
Marcus Antonius virker lidt uberegnelig.
Nu opfører han sig irrationelt.
Han lader det gå ud over budbringeren.
Hvis Kleopatra vil bevare sin plads på tronen,
må hun have Rom som partner.
Sig til den kujon, at ønsker han mig død, kan han gøre det selv.
Marcus Antonius vil ikke forhandle.
Der kan ikke være nogen anden afslutning end krig.
Octavian har erklæret krig mod Kleopatra.
Hun ved, at hverken hun eller Marcus Antonius
ville slippe væk fra det her.
30 F.KR.
- I foråret 30 f. - Kr.,
da Octavian kommer til Egypten, sender han en enorm hær.
Det er den største hærinvasion i romersk historie på dette tidspunkt.
Med afhopperne fra Kleopatras styrker til Octavian
og Marcus Antonius' tab ved Actium
er Octavians legioner nu i stort overtal i forhold til Kleopatras og Antonius'.
Octavian vil afslutte det en gang for alle.
Egypten er usædvanligt rigt på materiel rigdom.
Octavian skal bruge den til at betale sine tropper.
Octavian vil annektere Egypten.
Rom vil se dem som deres kornkammer og er ligeglad med, om Egypten bliver fattig.
RHODOS ALEXANDRIA
Octavians hær marcherer mod Pelusium.
Octavian kunne have sejlet direkte mod Alexandria,
men det gør han ikke.
Han omgrupperer og flytter sine styrker over land.
Det her er vigtigt, for undervejs
sikrer Octavian den ene alliance efter den anden.
Han vil gerne have lokalbefolkningen
vendt mod Marcus Antonius og dermed mod Kleopatra.
Octavian har udgivet ondsindet propaganda mod Kleopatra,
så selvom det var Marcus Antonius, der var hans søster utro,
bliver Kleopatra fremstillet som en forførerske.
Som fristerinde, som dranker, som heks.
Det er kvindefjendsk og xenofobisk.
Så hun er en trussel.
De romerske senatorer ser denne kvinde påvirke to af deres store helte,
og de har fået nok.
Det er på tide, hvis det står til dem,
at Octavian stopper Kleopatras indblanding i de romerske affærer.
Det er den perfekte strategi til at opnå loyalitet
fra Marcus Antonius' tilbageværende allierede.
Octavian vil sikre,
at når tiden er inde til det endelige slag
med Marcus Antonius og Cleopatra,
så har han ingen fjender bag sig.
Mens Octavians hær marcherer mod Alexandria,
er Marcus Antonius dybt deprimeret.
Kleopatra forsøger at forbedre hans humør ved at holde en overdådig banket.
Grunden til, at Kleopatra holder banketten,
er en del af områdets religiøse ideologi.
Marcus Antonius, manifestationen af guden Dionysos,
er guden for festivitas,
og denne banket ville have været med til at støtte og genoplive
det religiøse budskab om ham som en legitim monark fra Østen.
Det udfordrer Rom direkte.
Det siger: "Vi har magten."
Det er en erklæring om, at hun er ligeglad med, hvad Rom mener.
Det er et farligt kald til krig.
Mens Octavians hær nærmer sig Alexandria,
er Antonius' og Kleopatras styrker på dette tidspunkt uorganiserede,
demoraliserede.
Pelusiums kommandør har overgivet sig.
Og sluttet sig til Octavian.
Octavian modtager afhoppere fra Egyptens side
og fra andre allierede, der plejede at være med Egypten,
og nu slutter de sig til Rom.
Den bedrageriske Pelusium-kommandør vil aldrig se sin kone eller datter igen.
Ikke i dette liv.
Der skal mere til for at stoppe Octavian.
Det ved jeg.
Det vil kræve gudernes hjælp.
Heldigvis for dig har du en lige her.
Octavian kan ikke hamle op med os.
Venner.
Selv i de bedste tider er der forrædere iblandt os.
Vi ved, at i vores eget land har nogle forrådt Egypten
og åbnet deres porte for Octavians styrker.
Ingen forråder Egypten og slipper afsted med det.
Jeres fjender er vores fjender.
For Marcus Antonius.
Det egyptiske folk må have været meget nervøse for,
at den romerske hær marcherede imod dem.
Fordi indtil nu er Rom blevet set som en støtte,
og nu er de blevet en fjende.
Det er for sent for Kleopatra at komme på Octavians side.
Hun er dybt involveret med Marcus Antonius.
Sover du?
Nej.
Så hun har virkelig alt at miste nu.
Det er ikke kun hendes eget liv og hendes position,
men det er hendes land.
- Hvor længe? - Vi har tid.
- Og øjne? - Vores spioner holder øje med dem.
Sig til kavaleriet, at vi tager afsted.
Tak, Maelius.
Kleopatras eneste fordel er,
at hun forsvarer sit territorium.
Og hun ved af tidligere erfaring med Julius Cæsar,
at egypterne ikke elsker Rom.
Egypten vil ikke være under romersk kontrol eller besættelse.
Marcus Antonius er en dygtig militærmand.
Det er en seriøs hjemmebanefordel for dem.
ROM, ALEXANDRIA
Han og Octavians styrker mødes lige udenfor Alexandria.
Marcus Antonius er soldat.
Han ved, hvordan man vinder et slag.
Han nyder at gå i kamp.
Han nyder at kæmpe sammen med sine mænd.
Antonius' og Kleopatras styrker har haft tid til at hvile og komme sig.
Hvorimod Octavians styrker har været på aktiv march,
så Antonius' styrker er i det mindste friske.
Hvad sker der?
Er der vand og proviant til de sårede?
Ja, det er gjort.
- Og er våbenkammeret blevet tjekket? - Netop nu.
Baseret på tidligere erfaringer
ved Kleopatra, hvor sårbare Alexandrias vandkilder er.
Hun ved, at de kan blive forgiftet.
Jeg vil have to vagter ved hver brønd og vandforsyning.
Den anden ulempe, Marcus Antonius og Cleopatra har,
er manglen på forsyninger og styrker.
De har ikke tropperne, og de har ikke længere forsyningslinjerne.
Kleopatra er en elsker, ikke en kriger.
Hun forstår, at krig kan gå begge veje.
Hun føler ikke, Marcus Antonius forstår
Alexandrias udformning.
Måske har han taget munden for fuld.
Hun er nervøs.
Vi har vundet slaget, men...
Men hvad?
De har flere tropper, Kleopatra.
Det ved jeg.
Vi er ikke færdige endnu.
Er vi?
Nej. Vi er ikke færdige endnu.
Godt.
Han er meget bekymret.
Det gør Kleopatra bekymret.
Men hun sender ham videre til næste slag.
Der er en stor belejring.
Marcus Antonius er desperat.
Hans bueskytter affyrer tilbud om guld til alle Octavians tropper, der hopper af.
Han skal bryde belejringen.
Marcus Antonius foretager et risikabelt træk mod Octavian.
Han indleder et land- og flådeangreb på samme tid.
Deres styrker mødes lige udenfor Alexandria,
hvilket er et afgørende slag.
General, den egyptiske flåde har sluttet sig til Octavian.
Det kan ikke passe.
Det er jeg bange for, general.
Nej.
Lige nu forhindrer intet Octavian
i at trænge ind i Alexandria.
Hvad var det?
Tjek lige, hvad der sker.
- Okay. - Hurtigt.
Kleopatra var overbevist om, at portene omkring Alexandria ikke kunne brydes.
De var godt beskyttede.
Da Octavian og hans tropper indtrænger,
er det tydeligt for Kleopatra, at de egyptiske tropper var hoppet af.
Det betyder, at landet er i hænderne på Octavian.
For de fleste af os, hvis vi var i Kleopatras situation,
er enden nær.
Jeg tror, vi ville få et nervesammenbrud, panikanfald.
Vores forsvar er nede, vi må komme afsted.
Kleopatra føler sig nok trodsig på dette tidspunkt.
Hvis de er her, betyder det, at generalen...
Stille, Iras.
Farao, vi må komme afsted nu.
Selv hvis Kleopatra formår at holde fast i tronen
eller giver den videre til et af sine børn,
bliver Egypten en provins i Romerriget.
- Farao, vi må... - Stille, sagde jeg!
Dette skal gives til Antonius.
Farao, vi skal afsted nu.
Hendes livsværk, hendes eftermæle, det er i fare, hvis ikke væk.
Skynd jer.
Skynd jer!
Kleopatra samler al sin rigdom i sit mausoleum i sin grav.
Det er et af hendes sidste forhandlingskort.
Octavian skal bruge denne rigdom til at betale sine tropper.
Kleopatras grav er kun delvist færdig.
Hun har barrikaderet sig derinde.
Octavian får ikke lov til at fange mig.
Vi brænder det hele ned.
Svinet rører intet.
Kleopatra truer med at sætte ild til sin grav
og gå op i flammer med hele sin skat.
Kleopatra!
Hørte du det?
- Marcus? - De kommer. De kommer efter os.
Smid noget nu.
Hent et reb, hurtigt!
Hold ud, min elskede!
Træk!
Marcus Antonius skal hives op gennem et vindue.
Marcus Antonius har forsøgt at begå selvmord
efter at have modtaget et brev fra Kleopatra.
Vi ved ikke, hvad der stod i brevet.
Shakespeare fik os til at tro, at Kleopatra fabrikerede sit eget selvmord
i håb om, at det ville få Marcus Antonius til at begå selvmord.
Ifølge en romer er det modigste
at begå selvmord.
Det er en måde at bevare sit mod og sin værdighed på,
selv når du står over for døden.
Bare bliv.
Kleopatra...
Han vil dø med Kleopatra.
Og han dør i Kleopatras arme.
Octavian, vores kløgtige politiker, som også er nådesløs...
...vil ikke have, at Kleopatra bliver dræbt af romerne,
fordi så bliver hun en martyr.
Og alle de egyptere, der har sluttet sig til Octavian,
vil gøre oprør.
Dette er en farao.
Man dræber ikke...
...en farao.
For at komme ind i gravkammeret bryder Octavians mænd gennem taget.
Tænd faklen.
Sluk ilden, kom nu!
Grib hende!
Jeg er de to landes herskerinde.
Thea Neotera.
Jeg er en gud. Vis mig respekt.
Jeg ville dø for Egypten.
Hvad ville I dø for?
Nej.
Nej!
Stop!
Nej!
Soldaterne fører hende til paladset, hvor hun tidligere modtog ambassadører.
Octavian kommer ind.
De har aldrig mødtes før.
Din afrikanske trolddom har vist svigtet dig denne gang.
Farao?
Din heksekunst må være meget stærk
for at vende to store sønner af Rom mod deres egne,
fordi snakken om din skønhed smigrer dig...
...meget.
Hvorfor smiler du?
Heks!
Du er meget lavere, end jeg troede.
Du ved...
...dine børn ligner dig på en prik.
Især din ældste.
De vil være en stor trøst for dig i Rom.
På dette tidspunkt tror Kleopatra, at hendes børn er i sikkerhed.
Hun har sendt dem væk med betroede familiemedlemmer.
Så hun tror ikke, hun har noget at frygte.
Du skulle have taget imod mit tilbud, da du havde chancen.
Jeg vil nyde at slæbe dig gennem gaderne.
Og dine...
...halvblodsbastarder.
De kommer til at se på.
Hun indser, at Octavian har fanget hendes børn.
Det forbløffer mig altid, at hun ikke bryder sammen på det tidspunkt.
Få hende ud herfra nu!
En af de vigtigste ting, en romersk militærleder kan gøre
for at vinde det romerske folks støtte og kærlighed,
er at fejre sin militære sejr med en såkaldt triumf.
For at fuldende sin sejr
må Octavian bringe Kleopatra tilbage til Rom
for at vise hende frem i sin triumf.
Sørg for, at Octavian får det her.
Tro mig, han vil læse det.
Bare rolig, vi er her alle, når du kommer tilbage.
Kleopatra skriver et brev til Octavian,
hvor hun anmoder om, at hun og Antonius bliver begravet sammen,
og at hendes søn arver Egypten.
Det, vi ser, er det sidste øjeblik, hvor Kleopatra
klynger sig til det overordnede mål gennem hele sit liv,
om at hun vil sikre sig,
at det ptolemæiske dynasti ikke vil uddø.
At Egypten ikke bliver en provins i Romerriget.
Vi gør det sammen.
Det er det rette at gøre.
En gud værdig.
Hun har en plan.
Kleopatra har altid en plan.
Hun har undersøgt gift, der ikke vil være smertefuld,
som ikke vil beskadige hendes krop.
Hun beslutter, hvordan hun skal dø.
Og hun beslutter, hvem hun vil dø med.
Det er ikke Octavian, det er ikke det romerske senat,
det er Kleopatra.
Hun har kontrollen.
Da Octavian modtager brevet,
ved han, Kleopatra ikke kommer tilbage til Rom,
og hun har begået selvmord.
At blive taget med i en romersk triumf ville have været utrolig ydmygende.
Kleopatra ville næppe være blevet behandlet med fløjlshandsker.
Besejrede fjender bliver som regel dræbt lige bagefter.
Så hun vidste, at hendes død var på vej.
Octavian kunne ikke have ladet hende leve.
Octavian ved, det er slut.
Vi kender ikke metoden, Kleopatra begik selvmord med.
Den, som alle filmproducenter elsker,
er, at hun døde på grund af et bid fra en ægyptisk kobra eller hugorm.
Kobraen er et symbol på kongelighed.
Så selv hvis hugormen ikke var en del af hendes selvmord,
var det et perfekt symbol til at repræsentere,
at hun forlod denne verden som dronning af Egypten.
Kleopatra og Marcus Antonius, deres grave er aldrig blevet fundet.
Vi ved ikke, om hun fik sit sidste ønske opfyldt,
om at de blev begravet sammen.
Arkæologernes søgen efter Kleopatras grav
har været forgæves.
Octavian vil ikke tillade en grav
med ligene af Kleopatra og Marcus Antonius.
Det ville have været et centrum for oprør.
Det var ikke romersk tradition at begrave lig.
De mumificerede ikke lig, de kremerede.
Jeg tror, at Kleopatra og Marcus Antonius blev kremerede.
Det her er historiens sande vendepunkt.
Egypten mister sin uafhængighed.
Det er slut. Det bliver en provins til Rom.
Egyptens lange historie som en stor civilisation slutter.
Egypten bliver nu Roms kornkammer.
Rom ville ikke have været i stand til at fortsætte militært
uden at kunne bruge store mængder af Egyptens rigdom.
Rom tog fra Egyptens bank og tømte den.
Det stopper Egypten som det dynastiske land, som vi tænker om det i dag.
Kleopatra er Egyptens sidste farao.
Kort efter
får Octavian senatet til at erklære ham kejser.
Kejser Augustus.
Han ville herske for evigt.
Det var hans idé om, hvad en diktator skulle være.
Ironisk nok, ligesom Kleopatra før, bliver Octavian ophøjet som en levende gud.
Kleopatras død
var en af de sidste faser
i det, vi betragter som det gamle Egypten.
Vi har stadig Kleopatras tre andre børn.
Marcus Antonius og Kleopatras børn
vil udgøre en trussel mod Octavian.
Alexander Helios, Cleopatra Selene og lille Ptolemaios Philadelphus
tages med tilbage til Rom.
Men han kunne ikke tillade, at Cæsarion overlevede.
Cæsarion blev opfostret til at være farao.
Han kunne gøre opstand.
Han kunne sige: "Jeg er Cæsars søn. Jeg burde styre Rom."
Han er for stor en trussel mod Octavian.
Så han bliver henrettet. Han bliver dræbt.
Da Octavian tager børnene med til Rom,
viser han dem frem bag en afbildning af Kleopatra
med en slange eller en hugorm om hendes arm.
Han ydmyger dem offentligt
ved at få dem til at gå bag denne afbildning af deres mor
og tynge dem ned med guldkæder.
Kæderne skulle være så tunge,
at de snublede og dårligt kunne gå.
Folk følte sympati for børnene,
men efter det sendte han dem overraskende nok
til at bo hos sin søster, Octavia,
som var Marcus Antonius' kone, da disse børn blev undfanget.
Så den langmodige Octavia opfostrer Marcus Antonius' børn.
De to drenge forsvinder fra den historiske radar,
men Cleopatra Selene gifter sig med Juba af Mauretanien.
Så Cleopatra Selene bliver ironisk nok endnu en afrikansk dronning.
Cleopatra Selene hersker over et overdådigt hof
i Mauretaniens hovedstad, meget lig Alexandria.
Cleopatra Selenes hof er også fyldt med litteratur, filosofi og kunst.
Selene har, ligesom sin mor, bygget et gravkammer.
Det er en af antikkens mest imponerende.
Vi ved fra nogle af resterne i hendes grav
og fra siden af deres paladser,
at hun tog egyptiske statuer med til sine paladser
for at bibeholde forbindelsen til sin mor og sit hjemland.
Hun får en søn, som bliver hende og hendes mands arving.
Hun døber den søn Ptolemaios efter Kleopatras far.
Det dynasti fortsætter,
fordi hendes barnebarn gifter sig ind i den romerske kejserfamilie.
Så Kleopatra lever videre.
Selv i antikken levede hun videre gennem sin datter,
og hun levede videre gennem sit barnebarn.
Kleopatra har stor betydning, fordi hun er den sidste hersker
af et uafhængigt, magtfuldt Egypten.
Vi tænker på kvindelig selvstændiggørelse.
Der er intet Rom uden Egypten.
Dette er en kvinde, der udøver magt.
Kleopatra forsøgte at redde sit elskede land fra ødelæggelse.
Jeg er Isis.
Dronning af konger!
Jeg ville dø for Egypten.
Hvad ville I dø for?
Hun er blevet et ikon.
Jeg modstod Kleopatra i meget lang tid
i mit videnskabelige liv.
Jeg sagde: "Jeg vil ikke forske i dig."
Jeg havde en tilbagevendende drøm, hvor der var en skygge,
i hvert fald en person fra oldtiden, tydeligvis en kvinde,
som ville sige til mig:
"Du må fortælle min historie.
Du må gøre det."
Folk skal kende historien om Kleopatra,
fordi hun var en afrikansk dronning.
Det er et faktum, der er blevet begravet. Det er blevet slettet og hvidvasket.
Generation efter generation er tryllebundet af Kleopatra.
Hendes historie giver genlyd hos alle kvinder.
Kleopatra var en af de mest indflydelsesrige herskere,
verden nogensinde har kendt.
Hendes eftermæle som den mest berømte af alle afrikanske dronninger er sikret.
Hun vil leve indtil...
...der ikke er andre til at fortælle hendes historie.
Tekster af: Peter W. Pedersen