Hva er en farao?
Hun er sanden og himmelen.
Og alt der imellom.
Egypt er hennes førstefødte.
Og når øyeblikket kommer...
...må hun være klar til å ofre alt for å beskytte det hun elsker høyest.
Hva har du gjort?
Jeg gjorde det jeg måtte for å beskytte det som er mitt.
Min herre, Oktavian, vil innvilge forespørselen.
På én betingelse.
Drep Antonius.
Alt jeg ønsker, er tilliten din.
DRONNING KLEOPATRA
ALEXANDRIA, 31 F.KR.
Etter slaget ved Actium
går Marcus Antonius inn i en periode med klinisk depresjon.
De har mistet flåten. Militæret er splittet.
Han snakker ikke med Kleopatra.
Og hennes tillit til ham glipper.
Så troen på forholdet glipper.
"Kan jeg stole på ham?
Stoler han på meg?"
Det er mye tvil der.
Kleopatra visste at om Romas hærer kom til Egypt,
ville det bety slutten på et uavhengig Egypt.
Det er ingen tvil om at de er i umiddelbar fare.
Kleopatra vet
at for å opprettholde Egypt som en dynastisk stat,
må hun beskytte arvingene sine.
Så hun sender dem bort for å sørge for at de er trygge.
Hvis barna hennes ikke overlever,
spesielt Cæsarion, som var hennes med-farao,
vil det være slutten.
Som den jordiske inkarnasjonen av gudinnen Isis
er Kleopatra også den jordiske legemliggjøringen av guddommelig morskap.
Tenk hvor hjerteskjærende det må ha vært
å sende bort barna sine.
Men hun hadde ikke noe valg politisk eller med tanke på deres sikkerhet.
Farao, vi må dra.
Jeg vet det, bare gi meg et øyeblikk.
Dere to...
Dere har samme blod.
Mitt blod.
Guddommelig blod.
Ikke glem det.
Det skal jeg ikke.
Farao.
Det som er mest dyrebart for Kleopatra, er barna hennes.
Så lenge de er trygge, så lenge de er i live,
er hun i live.
Og det er håp for Egypt.
Kleopatra er først og fremst diplomat,
og så militærstrateg.
Det er tydelig at diplomati ikke vil fungere.
Kleopatra vil ikke ha krig.
Hun føler ikke at Marcus Antonius er klar for krig.
Drep Antonius.
Livet hans for ditt.
Og dine barns, så klart.
Jeg tror Kleopatra vurderte å drepe Marcus Antonius.
Han er ikke lenger nyttig for henne.
Og har, for å være ærlig, bare blitt en belastning.
Hun tror kanskje at hun fortsatt har en sjanse
til å inngå en avtale med Oktavian.
Kanskje til og med ved å forråde Marcus Antonius.
For Marcus Antonius var tross alt Oktavians hovedfiende.
Det er ingen grunn til at Kleopatra ikke kan forbli dronning av Egypt
hvis Marcus Antonius er ute av bildet.
Marcus.
Thyrsus sendte en beskjed fra Oktavian.
Han sier han kan garantere sikkerheten til barna og meg...
...hvis jeg dreper deg.
Så det er derfor du er her.
Nei.
Jeg avslo tilbudet.
Vi er sammen om dette.
Ja.
Som vi var sammen ved Actium.
Jeg sendte bort barna våre
fordi jeg velger oss.
Jeg vet at sammen kan ingen beseire oss.
Roma og Egypt.
Hvor er han?
De av oss som er romantikere
vil at dette skal være tidenes kjærlighetshistorie.
Men Kleopatra var ingen romantiker.
Hun var pragmatiker.
Kleopatra er interessert i å beskytte
seg selv og barna, men også landet sitt.
Og hun tror, på dette tidspunktet,
at Marcus Antonius fortsatt er nøkkelen til partnerskapet.
Si til Oktavian at det er over!
Marcus Antonius virker som en løs kanon.
Han oppfører seg irrasjonelt.
Han lar det gå ut over budbringeren.
Hvis Kleopatra skal beholde plassen på tronen,
må hun ha Roma som partner.
Si til den feigingen at han må drepe meg selv.
Marcus Antonius vil ikke forhandle.
Det blir ingen annen slutt enn krig.
Oktavian har erklært krig mot Kleopatra.
Hun forstår at verken hun eller Marcus Antonius
vil slippe unna.
30 F.KR.
- Våren 30 f. - Kr.
ankommer Oktavian Egypt med en enorm hær.
Det er den største invasjonen i romersk historie til da.
Med desertørene fra Kleopatras styrker til Oktavian
og Marcus Antonius' tap i slaget ved Actium,
er Oktavians legioner nå langt flere enn Kleopatra og Antonius sine.
Oktavian vil avslutte dette en gang for alle.
Egypt er uvanlig velstående når det gjelder materiell rikdom.
Oktavian trenger dette for å betale sine styrker.
Oktavian har et sterkt ønske om å annektere Egypt.
Roma vil behandle dem som sin brødkurv og bryr seg ikke om Egypts skjebne.
RHODOS, ALEXANDRIA
Oktavians hær marsjerer mot Pelusium.
Oktavian kunne seilt rett til Alexandria,
men det gjør han ikke.
Han omgrupperer og flytter styrkene over land.
Dette er viktig, for på veien
sikrer Oktavian allianse etter allianse.
Han er ivrig etter å få den lokale befolkningen
mot Marcus Antonius, og også mot Kleopatra.
Oktavian har spredt negativ propaganda om Kleopatra,
så selv om det var Marcus Antonius som var utro mot søsteren hans,
blir Kleopatra fremstilt som en stor fristerinne.
Som en fristerinne, en fyllik, en heks.
Det er kvinne- og fremmedfiendtlig.
Så hun er en trussel.
De romerske senatorene ser denne kvinnen påvirke to av Romas store helter,
og de har fått nok.
Det er på tide, sånn de ser det,
at Oktavian ender Kleopatras innblanding i romerske affærer.
Det er den perfekte strategien for å vinne lojaliteten
til Marcus Antonius' gjenværende allierte.
Oktavian sørger for,
når det er tid for det siste slaget
mot Marcus Antonius og Kleopatra,
at han ikke har fiender i ryggen.
Mens Oktavians hær marsjerer mot Alexandria,
er Marcus Antonius alvorlig deprimert.
Kleopatra prøver å forbedre humøret hans med en overdådig bankett.
Grunnen til at Kleopatra arrangerer bankett
er delvis grunnet områdets religiøse ideologi.
Marcus Antonius, som manifestasjonen av guden Dionysos,
er festguden,
og denne banketten ville hjulpet å støtte og styrke
den religiøse ideen om ham som en legitim østlig monark.
Den utfordrer Roma direkte.
Den sier: "Vi har makten."
Det er en erklæring om at hun ikke bryr seg om hva Roma mener.
Det er en farlig oppfordring til krig.
Når Oktavians hær nærmer seg Alexandria,
er Antonius og Kleopatras styrker uorganiserte,
de er demoraliserte.
Pelusiums kommandør har overgitt seg.
Og gått over til Oktavian.
Oktavians får desertører fra den egyptiske siden
og fra andre allierte som var med Egypt.
De går nå over til Roma.
Den forræderske kommandanten i Pelusium vil aldri se sin kone eller datter igjen.
Ikke i dette livet.
Det skal mer til for å stoppe Oktavian nå.
Jeg vet det.
Vi trenger gudenes hjelp.
Heldigvis for deg har du én her.
Oktavian er ingen match for oss.
Venner.
Selv i gode tider er det forrædere blant oss.
Vi vet at i vårt eget land har noen forrådt Egypt
og åpnet portene for Oktavians styrker.
Ingen forråder Egypt og slipper unna med det.
Dine fiender er våre fiender.
For Marcus Antonius.
Det egyptiske folk må ha vært veldig nervøse
for at den romerske hæren skulle marsjere mot dem.
For Roma har frem til nå blitt sett på som en støttespiller,
men nå har de blitt en fiende.
Det er for sent for Kleopatra å gå over til Oktavians side.
Hun har satset alt på Marcus Antonius.
Sover du?
Nei.
Så hun har virkelig alt å tape.
Det er ikke bare hennes liv og posisjon,
men hennes land.
- Hvor lenge? - Vi har tid.
- Og øyne? - Speiderne våre ser dem.
Si til kavaleriet at vi drar nå.
Takk, Maelius.
Den ene fordelen Kleopatra har,
er at hun forsvarer sitt eget territorie.
Og hun vet av tidligere erfaring med Julius Cæsar
at egypterne ikke akkurat elsker Roma.
Egypt vil ikke være under romersk kontroll eller romersk okkupasjon.
Marcus Antonius er en dyktig militærstrateg.
De har en stor hjemmebanefordel.
ROMA, ALEXANDRIA
Hans og Oktavians styrker møtes utenfor Alexandria.
Marcus Antonius er en soldat.
Han vet hva som kreves for å vinne et slag.
Han liker å slåss.
Han liker å kjempe sammen med sine menn.
Antonius' og Kleopatras styrker har hatt tid til å hvile seg og komme seg.
Mens Oktavians styrker har marsjert,
er Antonius' styrker i det minste uthvilt.
Hva skjer?
Er det vann og forsyninger til de sårede?
Ja, det er ordnet.
- Har våpenlageret blitt sjekket? - Det blir det nå.
Basert på tidligere erfaring
vet Kleopatra hvor sårbare Alexandrias vannkilder er.
Hun vet at de kan forgiftes.
Jeg vil ha to vakter stasjonert ved hver brønn og hver vannkilde.
Den andre ulempen til Marcus Antonius og Kleopatra
er simpelthen mangelen på forsyninger og styrker.
De har ikke nok soldater, og de har ikke lenger forsyningslinjene.
Kleopatra er en elsker, ikke en kriger.
Hun forstår at krig kan gå begge veier,
og hun føler at Marcus Antonius ikke helt forstår seg på
området rundt Alexandria.
Kanskje han har tatt seg vann over hodet.
Hun er nervøs.
Vi har vunnet slaget, men...
Men hva?
De har flere styrker, Kleopatra.
Jeg vet det.
Vi er ikke ferdige ennå.
Er vi vel?
Nei. Vi er ikke ferdige ennå.
Bra.
Han er veldig bekymret.
Det gjør Kleopatra bekymret.
Men hun sender ham i vei til neste slag.
Det er en stor beleiring.
Marcus Antonius begynner å bli desperat.
Han får bueskytterne til å skyte ut tilbud om gull til desertører.
Han må bryte beleiringen.
Marcus Antonius gjør et dristig og risikabelt trekk mot Oktavian.
Han starter et angrep på land og sjø samtidig.
Styrkene deres møtes utenfor Alexandria,
som blir et avgjørende slag.
General, den egyptiske flåten har gått over til Oktavian.
Det kan ikke stemme.
Jeg er redd for det, general.
Nei.
Nå kan ingenting hindre Oktavian
i å gå i land i Alexandria.
Hva var det?
Gå og se hva som skjer.
- Ok. - Fort.
Kleopatra var overbevist om at portene i Alexandria ikke kunne falle.
De var godt beskyttet.
Når Oktavians styrker kommer seg inn,
er det tydelig for Kleopatra at de egyptiske styrkene har desertert.
Som betyr at landet er i Oktavians hender.
For de fleste av oss, om vi var i Kleopatras situasjon,
ville slutten vært nær.
Jeg tror vi ville fått nervøst sammenbrudd, panikkanfall.
Forsvaret vårt er brutt, vi må dra.
Kleopatra er nok trassig på dette tidspunktet.
Hvis de er her, betyr det at generalen...
Stille, Iras.
Farao, vi må dra nå.
Selv om Kleopatra klarer å beholde tronen
eller gir den videre til ett av barna sine,
blir Egypt en provins i Romerriket.
- Farao, vi må... - Vær stille, sa jeg!
Dette må nå Antonius.
Farao, vi må dra nå.
Livsverket hennes, arven hennes er i fare, om ikke fortapt.
Skynd dere.
Skynd dere!
Kleopatra samler all rikdommen sin i mausoleet sitt, i gravkammeret.
Dette er ett av hennes siste forhandlingskort.
Oktavian trenger skattene for å betale styrkene sine.
Kleopatras gravkammer er bare delvis ferdig.
Hun har barrikadert seg der.
Jeg lar ikke Oktavian ta meg.
Vi skal brenne opp alt.
Den jævelen rører ingenting.
Kleopatra truer med å sette fyr på gravkammeret
og gå opp i flammer med skattene.
Kleopatra!
Hørte du det?
- Marcus? - De kommer. De kommer for å ta oss.
Slipp noe ned.
Hent et tau, fort!
Hold ut, min kjære!
Dra!
Marcus Antonius må faktisk dras opp gjennom et vindu.
Marcus Antonius forsøkte å begå selvmord
etter at han fikk et brev fra Kleopatra.
Vi vet ikke hva hun skrev.
Shakespeare fikk oss til å tro at Kleopatra fabrikkerte sitt eget selvmord
i håp om at det ville få Marcus Antonius til å begå selvmord.
Det modigste man kan gjøre, ifølge en romersk person,
er å begå selvmord.
Og dette er en måte å beholde tapperheten og verdigheten på,
selv i møte med døden.
Bare bli.
Kleopatra...
Han vil dø med Kleopatra.
Og han dør i Kleopatras armer.
Oktavian, vår kløktige politiker, som også er nådeløs,
vil ikke at Kleopatra skal bli drept av romerne,
for da blir hun en martyr.
Og alle egypterne som har desertert til Oktavian
vil gjøre opprør.
Dette er en farao.
Du dreper ikke
en farao.
Oktavians menn bryter seg inn gjennom taket i det barrikaderte gravkammeret.
Tenn fakkelen.
Du, slukk brannen, kom igjen!
Grip henne!
Jeg er herskerinne over de to land.
Thea Neotera.
Jeg er en gud. Ikke vær respektløs.
Jeg ville dødd for Egypt.
Hva ville dere dødd for?
Nei.
Nei!
Stopp!
Nei!
Soldatene tar henne med til palasset der hun pleide å ta imot ambassadører.
Oktavian kommer inn.
De har aldri møttes før.
Din afrikanske trolldom sviktet visst denne gangen,
farao.
Heksekunsten din må være veldig mektig
for å snu to store sønner av Roma mot sine egne,
for alt snakket om din skjønnhet er overdrevet,
virkelig.
Hva smiler du for?
Heks!
Du er mye kortere enn jeg trodde.
Vet du noe?
Barna dine ligner helt på deg.
Spesielt din eldste sønn.
De blir en stor trøst for deg i Roma.
På dette tidspunktet tror Kleopatra at barna hennes er trygge.
Hun har sendt dem bort med betrodde medlemmer av husholdningen.
Så hun mener hun ikke har noe å frykte.
Du burde ha tatt imot tilbudet mitt da du hadde sjansen.
Jeg skal nyte å dra deg gjennom gatene.
Og
bastardene dine...
...skal se på.
Hun innser at Oktavian har funnet barna hennes.
Og det forbløffer meg alltid at hun ikke faller sammen.
Få henne bort herfra, nå!
Noe av det viktigste en romersk militærleder kan gjøre
for å få støtte og kjærlighet fra det romerske folk,
er feiringer av militære seiere, kalt triumfer.
For å fullføre seieren
må Oktavian ta Kleopatra med tilbake til Roma
for å vise henne frem under triumfen.
Se til at Oktavian får denne.
Stol på meg, han vil nok lese den.
Ikke vær redd, vi er her når du kommer tilbake.
Kleopatra skriver til Oktavian
der hun ber om at hun og Antonius blir gravlagt sammen
og lar sønnen arve Egypt.
Det vi ser, er Kleopatras siste forsøk
på å klamre seg til det overordnede målet hun har hatt hele livet
der hun prøver å sørge for
at det ptolemeiske dynastiet ikke dør ut.
At Egypt ikke blir en provins i Romerriket.
Vi gjør det sammen.
Det er det rette å gjøre.
En gud verdig.
Hun har en plan.
Kleopatra har alltid en plan.
Hun har forsket på gift som ikke gjør vondt,
som ikke forvrenger kroppen.
Hun bestemmer hvordan hun skal dø.
Og hvem hun skal dø sammen med.
Det er ikke Oktavian, det er ikke det romerske senatet,
det er Kleopatra.
Hun har kontrollen.
Når Oktavian mottar brevet,
vet han at Kleopatra ikke blir med tilbake til Roma,
og at hun har begått selvmord.
Det ville vært utrolig ydmykende å bli med i en romersk triumf.
Det er usannsynlig at Kleopatra ville blitt behandlet med silkehansker.
Beseirede fiender blir vanligvis drept rett etterpå.
Så hun visste at hun ville dø snart uansett.
Oktavian kunne ikke latt henne leve.
Oktavian vet at det er over.
Vi vet ikke hvilken metode Kleopatra brukte for å begå selvmord.
Den som alle filmprodusenter elsker,
er at hun døde av bittet til en egyptisk kobra, eller aspis.
Kobraen er et kongelig symbol.
Så selv om hun ikke brukte en aspis da hun tok livet sitt,
var den et perfekt symbol på
at hun forlot denne verden som dronning av Egypt.
Kleopatras og Marcus Antonius' gravsteder har aldri blitt funnet.
Vi vet ikke om hun fikk sitt siste ønske eller ikke,
at de ble begravet sammen.
Arkeologers søken etter Kleopatras gravkammer
er fåfengt.
Oktavian ville ikke tillatt et gravkammer
med levningene til Kleopatra og Marcus Antonius.
Det ville blitt midtpunktet for et opprør.
Det var ikke romersk tradisjon å legge lik i gravkammer.
De mumifiserte ikke lik, de kremerte dem.
Jeg tror Kleopatra og Marcus Antonius ble kremert.
Dette er vendepunktet i historien.
Egypt mister sin uavhengighet fullstendig.
Det er over. De blir en romersk provins.
Egypts lange historie som en stor sivilisasjon ender.
Egypt blir nå Romas kornkurv.
Roma kunne ikke fortsette militært
uten å kunne bruke store mengder egyptisk rikdom.
Roma fikk tilgang til Egypts bank og tømte den.
Det var slutten på Egypt som det dynastiske landet vi tenker på i dag.
Kleopatra er Egypts siste farao.
Ikke lenge etter
fikk Oktavian senatet til å erklære ham keiser.
Keiser Augustus.
Han ville være hersker for alltid.
Det var hans idé om hva en diktator skulle være.
Ironisk nok, som Kleopatra før ham, blir Oktavian opphøyet som en levende gud.
Kleopatras død
var én av de siste fasene
av det vi anser som oldtidens Egypt.
Vi har fortsatt Kleopatras tre andre barn.
Barna til Marcus Antonius og Kleopatra
er en trussel mot Oktavian.
Aleksander Helios, Kleopatra Selene og Ptolemaios Filadelfos
blir ført tilbake til Roma.
Men han kunne ikke la Cæsarion leve.
Cæsarion ble oppdratt til å være farao.
Han kunne gjøre opprør,
han kunne si: "Jeg er Cæsars sønn. Jeg burde herske over Roma."
Han er en for stor trussel mot Oktavian.
Så han henrettes. Han blir drept.
Når Oktavian tar med barna tilbake til Roma,
viser han dem frem bak en figur av Kleopatra
med en slange, en aspis, på armen.
Han ydmyker dem offentlig
ved å få dem til å gå bak denne figuren av moren deres
og tynger dem ned med gullkjetting.
Kjettingen var visstnok så tung
at de snublet og knapt kunne gå.
Folk følte sympati for barna,
men etter det sendte han dem, overraskende nok,
for å bo med søsteren sin, Octavia,
som var Marcus Antonius' kone da disse barna ble unnfanget.
Octavia, som hadde vært gjennom så mye, oppdrar Marcus Antonius' barn.
De to guttene forsvinner fra den historiske radaren,
men Kleopatra Selene gifter seg med Juba av Mauretania.
Kleopatra Selene blir ironisk nok også en afrikansk dronning.
Kleopatra Selene hersker over et overdådig hoff
i hovedstaden i Mauretania, som Alexandria.
Kleopatra Selenes hoff er også fylt med litteratur, filosofi og kunst.
Selene, som moren før henne, bygget et gravkammer.
Det er ett av de mest imponerende i oldtidens verden.
Vi vet fra levningene i gravkammeret hennes
og fra veggene på palassene deres
at hun tok med egyptiske statuer til palassene sine
for å opprettholde forbindelsen til moren og hjemlandet.
Hun føder en sønn som blir hennes og mannens arving.
Hun kalte sønnen Ptolemaios, etter Kleopatras far.
Og det dynastiet fortsetter,
for barnebarnet hennes gifter seg inn i den romerske keiserfamilien.
Så Kleopatra lever videre.
Selv i oldtiden levde hun videre gjennom datteren,
og hun levde videre gjennom barnebarnet.
Kleopatra er viktig fordi hun er den siste herskeren
av et uavhengig, mektig Egypt.
Vi tenker på kvinnelig selvbestemmelse.
Det er ikke noe Roma uten Egypt.
Dette er en kvinne som utøver makt.
Kleopatra prøvde å redde landet hun elsket fra ødeleggelse.
Jeg er Isis.
Kongers dronning!
Jeg ville dødd for Egypt.
Hva ville dere dødd for?
Hun har blitt et ikon.
Jeg motsatte meg Kleopatra veldig lenge
i mitt lærde liv.
Jeg sa: "Jeg skal ikke studere deg."
Jeg hadde en gjentagende drøm der det var en skyggefigur,
helt klart en person fra oldtiden, helt klart en kvinne,
som sa til meg:
"Du må fortelle min historie.
Du må gjøre det."
Jeg vil at folk skal vite historien om Kleopatra,
for hun var en afrikansk dronning.
Og det er et faktum som har blitt begravet, slettet, hvitvasket.
Generasjon etter generasjon blir trollbundet av Kleopatra.
Historien hennes appellerer til alle kvinner.
Kleopatra var én av de mest innflytelsesrike herskerne
verden noen gang har sett.
Hun blir husket som den mest berømte av alle afrikanske dronninger.
Hun vil leve videre til
ingen er igjen til å fortelle hennes historie.
Tekst: Arnfinn Vassbø