‎Ce e un faraon?
‎E nisipul și cerul.
‎Și tot ce e între ele.
‎Egiptul e întâiul ei născut.
‎Iar când va veni vremea...
‎trebuie să fie pregătită să sacrifice tot pentru a proteja ceea ce iubește.
‎Ce ai făcut?
‎Am făcut ce trebuia să fac ca să protejez ce e al meu.
‎Stăpânul meu, Octavian, e dispus să-ți accepte cererea.
‎Cu o singură condiție.
‎Ucide-l pe Antoniu!
‎Tot ce vreau e să ai încredere în mine.
‎REGINA CLEOPATRA
- ‎31 Î. - HR.
‎După Bătălia de la Actium,
‎Marc Antoniu a intrat ‎într-o perioadă de depresie clinică.
‎Nu mai aveau flotă. ‎Armata lor se dezbinase.
‎Nu mai vorbea cu Cleopatra.
‎Iar încrederea ei în el era la pământ.
‎Așa că și încrederea în relația lor ‎era la pământ.
‎„Pot avea încredere în el?”
‎„Oare el are încredere în mine?”
‎Avea foarte multe îndoieli.
‎Cleopatra știa ‎că asaltul Romei asupra Egiptului
‎însemna sfârșitul unui Egipt independent.
‎Fără îndoială, erau în pericol imediat.
‎Cleopatra știa
‎că pentru a proteja Egiptul ‎ca stat dinastic,
‎trebuia să-și protejeze moștenitorii.
‎Așa că i-a trimis departe ‎ca să nu li se întâmple ceva.
‎Dacă copiii ei nu supraviețuiau,
‎mai ales Cezarion, ‎cu care ar fi împărțit scaunul de faraon...
‎acela ar fi însemnat sfârșitul.
‎Ca întruparea pe Pământ a zeiței Isis,
‎Cleopatra era și întruparea ‎maternității divine.
‎Gândiți-vă cât de sfâșietor ‎trebuie să fi fost
‎să-și trimită copiii departe!
‎Dar, politic, pentru siguranța lor, ‎n-a avut de ales,
‎Cleopatra, trebuie să plecăm!
‎Știu. Mai lasă-mă o clipă!
‎Voi doi...
‎aveți același sânge.
‎Sângele meu.
‎Sânge divin.
‎Să nu uitați!
‎Nu voi uita.
‎Cleopatra!
‎Nu era nimic mai de preț ‎pentru Cleopatra decât copiii ei.
‎Pentru că atât timp cât ei trăiau...
‎trăia și ea.
‎Și Egiptul avea o speranță.
‎Cleopatra era în primul rând diplomată
‎și abia apoi strateg militar.
‎Acum era clar ‎că diplomația nu va funcționa.
‎Cleopatra nu voia război.
‎Nu credea că Marc Antoniu ‎e pregătit de război.
‎Ucide-l pe Antoniu!
‎Viața lui în schimbul vieții tale.
‎Și a copiilor tăi, desigur.
‎Cred că Cleopatra s-a gândit ‎să-l ucidă pe Marc Antoniu.
‎Nu-i mai era de folos.
‎Și, sincer, devenise o povară.
‎S-ar putea să fi crezut ‎că încă mai avea șanse
‎să cadă la pace cu Octavian.
‎Poate chiar trădându-l pe Marc Antoniu.
‎Pentru că, la urma urmei, Marc Antoniu ‎era principalul dușman al lui Octavian.
‎Nu exista niciun motiv pentru care ea ‎să nu rămână regina Egiptului
‎dacă Marc Antoniu dispărea din peisaj.
‎Marc!
‎Thyrsus a adus vorbă de la Octavian.
‎Spune că ne poate garanta siguranța ‎mie și copiilor...
‎dacă te omor.
‎Deci de asta ești aici.
‎Nu.
‎L-am refuzat.
‎Suntem parteneri.
‎Într-adevăr.
‎Cum am fost în Actium.
‎Am trimis copiii departe
‎fiindcă am ales să fiu cu tine.
‎Știu că, împreună, ‎nimeni nu ne poate învinge.
‎Roma și Egiptul.
‎Unde e?
‎Noi, cei romantici,
‎vrem ca asta să fie cea mai frumoasă ‎poveste de dragoste din toate timpurile.
‎Dar Cleopatra nu era romantică.
‎Era pragmatică.
‎Pe Cleopatra o interesa siguranța proprie
‎și a copiilor ei, dar și a țării.
‎Și credea, în acest moment,
‎că Marc Antoniu ‎încă era important în acel parteneriat.
‎Spune-i lui Octavian că am terminat!
‎Marc Antoniu era cam imprevizibil.
‎Se comporta irațional,
‎răzbunându-se pe mesager.
‎Dacă Cleopatra voia să-și păstreze tronul,
‎trebuia să fie în parteneriat cu Roma.
‎Zi-i lașului că, dacă vrea să mor, ‎s-o facă el!
‎Marc Antoniu nu va negocia.
‎Nu va exista alt sfârșit, ‎în afară de război.
‎Octavian i-a declarat război Cleopatrei.
‎Ea a înțeles că nici ea, nici Marc Antoniu
‎nu aveau cum să scape.
- ‎30 Î. - HR.
- ‎În primăvara anului 30 î. - Hr.,
‎Octavian a intrat în Egipt ‎cu o armată uriașă.
‎Era cea mai mare invazie militară ‎din istoria romană de până atunci.
‎Cu cei care au dezertat ‎din armata Cleopatrei și i s-au alăturat
‎și pierderile suferite ‎de Marc Antoniu la Actium,
‎legiunile lui Octavian erau acum ‎mult mai numeroase decât ale lor.
‎Octavian voia s-o încheie ‎odată pentru totdeauna.
‎Egiptul avea neobișnuit de multe bogății.
‎Octavian avea nevoie de ele ‎ca să-și plătească soldații.
‎Octavian voia neapărat să anexeze Egiptul.
‎Roma îi va trata ca pe un coș de pâine ‎și nu-i va păsa dacă vor sărăci Egiptul.
‎RODOS
‎Armata lui Octavian ‎a pornit către Pelusium.
‎Octavian ar fi putut veni pe apă ‎direct în Alexandria,
‎însă nu a făcut așa.
‎S-a regrupat ‎și și-a mobilizat forțele pe uscat.
‎E important, fiindcă, pe drum,
‎Octavian încheie alianțe după alianțe.
‎Voia să instige populația locală
‎împotriva lui Marc Antoniu ‎și a Cleopatrei.
‎Octavian a făcut propagandă malițioasă ‎împotriva Cleopatrei,
‎așa că, deși Marc Antoniu ‎a fost cel care i-a înșelat sora,
‎Cleopatra a fost portretizată ‎drept cea care l-a ispitit.
‎O femeie ademenitoare, ‎destrăbălată, vrăjitoare.
‎Un punct de vedere misogin și xenofob.
‎Reprezenta o amenințare.
‎Senatorii romani au văzut-o influențându-i ‎pe doi dintre marii lor eroi
‎și s-au săturat.
‎Era timpul, din punctul lor de vedere,
‎ca Octavian să n-o mai lase pe Cleopatra ‎să se amestece în treburile Romei.
‎Era strategia perfectă ‎să câștige loialitatea
‎tuturor aliaților ‎pe care îi mai avea Marc Antoniu.
‎Octavian se asigura că,
‎atunci când va veni vremea bătăliei finale
‎cu Marc Antoniu și Cleopatra,
‎nu va avea dușmani în spate.
‎În timp ce armata lui Octavian ‎mărșăluia spre Alexandria,
‎Marc Antoniu era într-o depresie gravă.
‎Cleopatra a încercat să-l înveselească ‎dând un banchet fastuos.
‎Motivul pentru care Cleopatra ‎a dat banchetul
‎făcea parte din ideologia religioasă ‎din această zonă.
‎Marc Antoniu, ‎ca întrupare a zeului Dionis,
‎e zeul bacanalelor,
‎iar acest banchet ‎ar fi servit la susținerea și revigorarea
‎mesajului religios ‎cum că el e monarhul legitim.
‎Era o provocare directă a Romei.
‎Spunea: „Noi suntem la putere.”
‎Era o declarație ‎că nu-i pasă ce crede Roma.
‎Era o chemare periculoasă la război.
‎În timp ce armata lui Octavian ‎se apropia de Alexandria,
‎forțele lui Antoniu și ale Cleopatrei, ‎în acel moment, erau dezorganizate
‎și demoralizate.
‎Comandantul Pelusiumului s-a predat.
‎A dezertat și i s-a alăturat lui Octavian.
‎Octavian a primit dezertori ‎din partea egiptenilor
‎și a altor aliați ‎care fuseseră de partea Egiptului,
‎dar trecuseră de partea Romei.
‎Fățarnicul acela de Pelusium ‎nu-și va mai vedea soția și fiica în veci.
‎Nu în viața asta.
‎E nevoie de mai mult de atât ‎ca să-l oprim pe Octavian.
‎Știu.
‎E nevoie de ajutorul zeilor.
‎Norocul tău e că ai o zeiță chiar aici.
‎Octavian nu se poate pune cu noi.
‎Prieteni!
‎Chiar și în vremurile bune ‎avem trădători printre noi.
‎Știm că în țara noastră ‎unii au trădat Egiptul
‎deschizând porțile ‎pentru armata lui Octavian.
‎Nimeni nu trădează Egiptul ‎și scapă nepedepsit.
‎Dușmanii tăi sunt și dușmanii noștri.
‎Pentru Marc Antoniu!
‎Poporul egiptean ‎probabil era tare neliniștit
‎din cauza armatei romane ‎care venea spre el.
‎Pentru că, până acum, ‎Roma fusese văzută ca un sprijin,
‎iar acum, practic, deveniseră dușmani.
‎Era prea târziu pentru Cleopatra să treacă de partea lui Octavian.
‎Era într-o relație foarte strânsă cu Marc Antoniu.
‎Dormi?
‎Nu.
‎Așadar, în acel moment, ‎avea foarte multe de pierdut.
‎Nu era vorba doar de viața și poziția ei,
‎ci și de țara ei.
‎- Când? ‎- Avem timp.
‎- Iscoade? ‎- Sunt cu ochii pe ei.
‎Anunță cavaleria că pornim!
‎Mulțumesc, Maelius!
‎Singurul avantaj al Cleopatrei era
‎că își apăra teritoriul de acasă.
‎Și știa din experiența cu Iulius Cezar
‎că egiptenii nu îndrăgeau Roma.
‎Egiptul nu voia să fie controlat ‎sau sub ocupație romană.
‎Marc Antoniu era ‎un strateg militar excelent.
‎Acesta era un mare avantaj pentru ei.
‎ROMA
‎S-a confruntat cu forțele lui Octavian ‎chiar lângă Alexandria.
‎Marc Antoniu era soldat.
‎Știa cum se câștigă o bătălie.
‎Îi plăcea să meargă la luptă.
‎Îi plăcea să lupte alături de oamenii lui.
‎Forțele lui Antoniu și ale Cleopatrei ‎avuseseră timp de răgaz și recuperare,
‎pe când forțele lui Octavian ‎mărșăluiseră activ,
‎așadar, forțele lui Antoniu erau odihnite.
‎Ce se întâmplă?
‎Avem apă și provizii pentru răniți?
‎Da, s-a făcut.
‎- Și arsenalul? A fost verificat? ‎- Chiar acum.
‎Bazându-se pe experiență,
‎Cleopatra cunoștea vulnerabilitatea ‎surselor de apă din Alexandria.
‎Știa că pot fi otrăvite.
‎Pune doi paznici la fiecare fântână ‎și sursă de apă!
‎Celălalt dezavantaj ‎al lui Marc Antoniu și al Cleopatrei
‎era lipsa proviziilor ‎și a forțelor militare.
‎Nu mai aveau trupe ‎și nu mai aveau linii de aprovizionare.
‎Cleopatra era o femeie iubitoare, ‎nu războinică.
‎A înțeles că nu se știe ‎cum se va sfârși războiul.
‎Avea senzația ‎că Marc Antoniu nu înțelegea cu adevărat
‎cum mergeau treburile în Alexandria.
‎Și că poate s-a întins ‎mai mult decât îi era plapuma.
‎Avea emoții.
‎Am câștigat bătălia, dar...
‎Dar ce?
‎Au mai multe trupe, Cleopatra.
‎Știu.
‎Încă nu am terminat.
‎Nu-i așa?
‎Nu. Încă nu am terminat.
‎Bine.
‎Era foarte îngrijorat.
‎Ceea ce a îngrijorat-o pe Cleopatra.
‎Dar l-a trimis în următoarea luptă.
‎A fost un asediu uriaș.
‎Pe Marc Antoniu l-a apucat disperarea.
‎Săgeta cu mesaje oferind aur soldaților ‎ca să dezerteze din armata lui Octavian.
‎Trebuia să întrerupă asediul.
‎A făcut o mișcare îndrăzneață ‎și riscantă împotriva lui Octavian.
‎A lansat simultan ‎un atac terestru și unul maritim.
‎Forțele lor s-au ciocnit ‎chiar lângă Alexandria.
‎Va fi o bătălie decisivă și importantă.
‎Flota egipteană a dezertat ‎și i s-a alăturat lui Octavian!
‎Nu se poate!
‎Ba da, generale.
‎Nu!
‎Nimic nu-l mai putea opri pe Octavian
‎să acosteze în Alexandria.
‎Ce-a fost asta?
‎Vezi ce se întâmplă!
‎- Bine. ‎- Repede!
‎Cleopatra era convinsă că porțile ‎din jurul Alexandriei nu pot fi sparte.
‎Erau bine protejate.
‎Când Octavian și trupele lui ‎au pătruns înăuntru,
‎Cleopatrei i-a fost clar ‎că trupele egiptene au dezertat.
‎Ceea ce însemna ‎că țara ajunsese pe mâna lui Octavian.
‎Cei mai mulți dintre noi, ‎dacă am fi fost în situația Cleopatrei,
‎ne-am fi simțit sfârșitul.
‎Cred că am avea o cădere nervoasă ‎sau un atac de panică.
‎Nu mai avem apărare, trebuie să plecăm.
‎Cleopatra probabil ‎simțea gustul luptei în clipele acelea.
‎Dacă au ajuns aici, înseamnă că generalul...
‎Liniște, Iras!
‎Trebuie să plecăm de îndată!
‎Chiar dacă Cleopatra reușea ‎să-și păstreze tronul
‎sau să-l lase unuia dintre copiii ei,
‎Egiptul ar fi fost ‎o provincie a Imperiului Roman.
‎- Trebuie să... ‎- Taci, am zis!
‎Să ajungă la Antoniu!
‎Trebuie să plecăm!
‎Munca ei de-o viață, moștenirea ei, ‎erau în primejdie, dacă nu distruse.
‎Iute!
‎Cleopatra și-a luat toată averea ‎în mausoleul ei, în mormânt.
‎Era printre ultimele ei mijloace ‎de negociere.
‎Octavian avea nevoie de această comoară ‎ca să-și plătească soldații.
‎Mormântul Cleopatrei ‎era terminat doar parțial.
‎S-a baricadat înăuntru.
‎N-o să mă las capturată!
‎O să ardem totul.
‎Ticălosul ăla n-o să pună mâna pe nimic!
‎Cleopatra a amenințat ‎că o să dea foc mormântului
‎și că o să ardă cu toată comoara ei.
‎Cleopatra!
‎Ai auzit?
‎- Marc? ‎- Vin. Vin după noi.
‎Aruncă-mi ceva!
‎Adu o frânghie, repede!
‎Ține-te bine, iubirea mea!
‎Trageți!
‎Marc Antoniu a fost tras pe fereastră.
‎Marc Antoniu a încercat să se sinucidă
‎după ce a primit un răvaș de la Cleopatra.
‎Nu știm ce scria în acel răvaș.
‎Shakespeare ar vrea să credem că Cleopatra ‎și-a înscenat propria sinucidere
‎în speranța că asta l-ar face ‎pe Marc Antoniu să se sinucidă.
‎Cel mai curajos lucru pentru un roman
‎era să se sinucidă.
‎Era un mod de a-ți păstra curajul ‎și demnitatea
‎chiar și în fața morții.
‎Rămâi!
‎Cleopatra...
‎A vrut să moară cu Cleopatra.
‎Și a murit în brațele Cleopatrei.
‎Octavian, politicianul nostru abil ‎și nemilos...
‎nu voia ca Cleopatra să moară ‎de mâna romanilor,
‎fiindcă ar fi devenit martiră.
‎Și toți egiptenii care dezertaseră
‎s-ar fi revoltat.
‎Era faraon.
‎Nu ucizi...
‎un faraon.
‎Ca să intre în mormânt, ‎oamenii lui Octavian au spart acoperișul.
‎Aprinde torța!
‎Stinge focul ăla, haide!
‎Prindeți-o!
‎Eu sunt stăpâna celor două ținuturi!
‎Thea Neotera!
‎Sunt o zeiță! Nu mă nesocotiți!
‎Eu mi-aș da viața pentru Egipt.
‎Voi pentru ce v-ați da viața?
‎Nu.
‎Nu!
‎Oprește-te!
‎Nu!
‎Soldații au dus-o ‎în palatul unde înainte primea ambasadori.
‎Octavian a intrat în palat.
‎Nu se mai întâlniseră până atunci.
‎Se pare că de data asta ‎vrăjile tale africane au dat greș,
‎faraon.
‎Pesemne că ești o vrăjitoare ‎foarte puternică
‎de ai învrăjbit doi fii ai Romei,
‎fiindcă zvonurile ‎despre frumusețea ta sunt foarte...
‎exagerate.
‎De ce zâmbești?
‎Vrăjitoareo!
‎Ești mult mai scund decât credeam.
‎Să știi...
‎copiii tăi arată exact ca tine.
‎Mai ales cel mai mare.
‎Îți vor fi de mare alinare la Roma.
‎În acel moment, Cleopatra îi credea ‎în siguranță pe copiii ei.
‎Îi trimisese departe ‎cu membrii de încredere ai casei.
‎Credea că nu are de ce să se teamă.
‎Trebuia să-mi accepți oferta ‎când ai avut ocazia.
‎O să-mi placă să te târăsc pe străzi.
‎Iar acele...
‎corcituri ticăloase ale tale...
‎o să se uite.
‎Și-a dat seama ‎că Octavian i-a capturat copiii.
‎Și mereu mă uimește ‎că nu s-a prăbușit în acel moment.
‎Luați-o de aici!
‎Unul dintre cele mai importante lucruri ‎pe care le poate face un lider roman
‎pentru a câștiga susținerea ‎și dragostea poporului
‎e celebrarea victoriei sale militare, ‎o serbare numită triumf.
‎Pentru a fi victorios,
‎Octavian trebuia ‎s-o aducă pe Cleopatra înapoi la Roma
‎pentru a defila cu ea în semn de triumf.
‎Du-i acest răvaș lui Octavian!
‎Crede-mă, va vrea să-l citească.
‎Nu-ți face griji, ‎o să fim tot aici când te întorci.
‎Cleopatra i-a scris lui Octavian,
‎cerându-i ca ea și Antoniu ‎să fie înmormântați împreună
‎și ca fiul ei să moștenească Egiptul.
‎Acestea sunt ultimele clipe ‎ale Cleopatrei,
‎urmărindu-și cu abnegație mărețul țel ‎pe care l-a avut toată viața,
‎acela de a păstra vie
‎Dinastia Ptolemeică.
‎Ca Egiptul să nu devină ‎o provincie a Imperiului Roman.
‎O vom face împreună.
‎Așa se cuvine.
‎Demn de o zeiță.
‎Avea un plan.
‎Cleopatra întotdeauna avea un plan.
‎A studiat care otrăvuri nu sunt dureroase,
‎care nu-i vor deforma corpul.
‎Ea a decis cum va muri.
‎Și a decis cu cine va muri.
‎Nu Octavian, nu senatul roman,
‎ci Cleopatra.
‎Ea deține controlul.
‎Când Octavian a primit răvașul,
‎și-a dat seama ‎că Cleopatra nu se va mai întoarce la Roma
‎și că s-a sinucis.
‎Ar fi fost extrem de umilitor ‎să fie luată în semn de triumf.
‎Era puțin probabil ca Cleopatra ‎să fi fost tratată cu mănuși de catifea.
‎De obicei, dușmanii învinși ‎sunt uciși imediat după aceea.
‎Deci știa că oricum va urma să moară.
‎Octavian nu i-ar fi permis să trăiască.
‎Octavian și-a dat seama că s-a terminat.
‎Nu cunoaștem metoda ‎prin care s-a sinucis Cleopatra.
‎Varianta cea mai îndrăgită ‎de producătorii de filme
‎e că ar fi murit din cauza mușcăturii ‎unei cobre egiptene, numită și aspidă.
‎Cobra e un simbol al regalității.
‎Și dacă nu s-a sinucis cu ajutorul ei,
‎tot rămâne simbolul perfect ‎care reprezintă
‎că a părăsit lumea aceasta ‎drept regină a Egiptului.
‎Mormântul Cleopatrei ‎și al lui Marc Antoniu nu au fost găsite.
‎Nu știm dacă i-a fost îndeplinită ‎ultima dorință, să fie îngropați împreună.
‎Căutările mormântului Cleopatrei
‎au fost în zadar.
‎Octavian nu a îngăduit ‎ca Marc Antoniu și Cleopatra
‎să fie depuși într-un mormânt.
‎Mormântul ar fi devenit ‎un epicentru pentru revoltă.
‎În tradiția romană, ‎cadavrele nu se îngropau.
‎Nu erau mumificate, erau incinerate.
‎Eu cred că Cleopatra ‎și Marc Antoniu au fost incinerați.
‎Acesta a fost ‎adevăratul moment decisiv în istorie.
‎Egiptul și-a pierdut complet independența.
‎S-a terminat. A devenit provincie a Romei.
‎Lunga istorie a Egiptului ‎ca mare civilizație a luat sfârșit.
‎Egiptul a devenit grânarul Romei.
‎Roma nu ar fi putut continua ‎campaniile militare
‎dacă n-ar fi putut cheltui ‎o mare parte din bogățiile Egiptului.
‎Roma a exploatat banca Egiptului ‎și a sărăcit-o.
‎Egiptul dinastic, așa cum îl știm azi, ‎s-a destrămat.
‎Cleopatra a fost ‎ultimul faraon al Egiptului.
‎La scurt timp după aceea,
‎Octavian a pus Senatul ‎să-l declare împărat.
‎Împăratul Augustus.
‎Voia să fie conducător pe veci.
‎Așa considera el ‎că ar trebui să fie un dictator.
‎În mod ironic, ca și Cleopatra, Octavian ‎a fost ridicat la rangul de zeu în viață.
‎Moartea Cleopatrei
‎a fost una dintre ultimele faze
‎ale Egiptului antic.
‎Ceilalți trei copii ai Cleopatrei ‎încă erau în viață.
‎Copiii lui Marc Antoniu și ai Cleopatrei
‎reprezentau o amenințare pentru Octavian.
‎Alexander Helios, ‎Cleopatra Selene și Ptolemeu Philadelphus
‎au fost duși înapoi la Roma.
‎Însă nu avea cum ‎să-i cruțe viața lui Cezarion.
‎Cezarion fusese crescut să fie faraon.
‎S-ar fi putut ridica să spună:
‎„Eu sunt fiul lui Cezar. ‎Eu ar trebui să conduc Roma.”
‎Era o amenințare prea mare ‎pentru Octavian.
‎Așa că a fost executat. A fost ucis.
‎Când Octavian i-a dus pe copii ‎înapoi la Roma,
‎a defilat cu ei ‎în spatele unei efigii a Cleopatrei,
‎cu un șarpe sau o viperă pe braț.
‎I-a umilit în public,
‎punându-i să meargă ‎în spatele efigiei mamei lor
‎și atârnând-i în lanțuri de aur.
‎Lanțurile erau atât de grele,
‎încât abia puteau să meargă.
‎Poporul chiar îi compătimea pe copii.
‎Apoi i-a trimis, în mod surprinzător,
‎să locuiască cu sora lui, Octavia,
‎care era soția lui Marc Antoniu ‎când acești copii au fost concepuți.
‎I-a dus Octaviei, care a suferit ‎atâta vreme, copiii lui Marc Antoniu.
‎Cei doi băieți au dispărut ‎de pe radarul istoric,
‎dar Cleopatra Selene s-a căsătorit ‎cu Juba de Mauritania.
‎Așa că, în mod ironic, Cleopatra Selene ‎a devenit o altă regină africană.
‎Cleopatra Selene a domnit ‎peste o curte somptuoasă
‎în capitala Mauritaniei, ‎care se asemuia cu Alexandria.
‎Curtea Cleopatrei Selene mustea și ea ‎de literatură, filozofie și artă.
‎Selene, ca și mama ei, ‎și-a construit un mormânt.
‎E printre cele mai impresionante ‎din Antichitate.
‎Știm din rămășițele din mormântul ei
‎și de pe muralele palatelor
‎că a dus statui egiptene în palatele sale
‎pentru a păstra legătura cu mama ‎și cu patria ei.
‎A avut un fiu ‎care a devenit moștenitorul soțului ei.
‎L-a numit Ptolemeu, după tatăl Cleopatrei.
‎Dinastia continuă, totuși,
‎fiindcă nepoata ei a intrat ‎în familia imperială romană.
‎Și astfel, Cleopatra dăinuie.
‎Chiar și în Antichitate, ‎a dăinuit prin fiica și prin nepotul ei.
‎Cleopatra este importantă ‎prin faptul că este ultimul conducător
‎al unui Egipt independent și puternic.
‎Ne duce cu gândul la emanciparea femeilor.
‎Nu există Roma fără Egipt.
‎A fost o femeie ‎care și-a exercitat puterea.
‎Cleopatra a încercat să salveze țara pe care o iubea.
‎Eu sunt Isis.
‎Regina regilor!
‎Eu mi-aș da viața pentru Egipt.
‎Voi pentru ce v-ați da viața?
‎A devenit un simbol.
‎M-am ținut departe ‎de Cleopatra multă vreme
‎în viața mea academică.
‎Mi-am spus: „Nu te voi studia.”
‎Am tot avut un vis recurent ‎în care apărea o siluetă întunecată,
‎cu siguranță o persoană din antichitate, ‎clar o femeie,
‎care îmi spunea:
‎„Trebuie să-mi spui povestea.
‎Neapărat.”
‎Vreau ca lumea să știe ‎povestea Cleopatrei,
‎pentru că a fost o regină africană.
‎Iar realitatea a fost îngropată, ‎a fost ștearsă, a fost dominată de albi.
‎Generații după generații ‎rămân fascinate de Cleopatra.
‎Cred că toate femeile rezonează ‎cu povestea ei.
‎Cleopatra a fost printre cele mai influente conducătoare
‎care au fost pe lume.
‎Va rămâne cu siguranță-n amintirea tuturor drept cea mai faimoasă regină africană.
‎Va dăinui până când...
‎n-o să mai aibă cine să-i spună povestea.
‎Subtitrarea: Clara Lițescu