www.titlovi.com
NE GOVORI ZLO
Mama, rekla si deset minuta.
Ne. Rekla sam, "Kada se zagrejem."
Mama! -Agnes, tiše pričaj.
Pričam "tiše".
Da, ali ovde ima drugih gostiju.
Hej.
Da li je stolica slobodna?
Ne, da. Naravno.
Super. Super.
Gospodine. -O, hvala. Hvala vam.
Za tebe, klinac. Popij sve.
Hvala. -Živeli, dragi moji. Za nas.
Naš odmor je počeo.
Hoćeš pivo?
Malo je rano. Ali, ako ti hoćeš…
Neka. Ne.
Hajde. Uskačemo.
Molim te, bez soka od jabuke za Agnes pre spavanja.
U redu, gospođo. -Imaš Hopija?
Imaš moj broj? -Da.
Dobro. Volim te, srce.
Volim te. -Ćao.
Ćao. -Ćao.
Pobogu, taj zeka. Treba da organizujemo intervenciju.
I započnemo Treći svetski rat?
Vidi, ona je sa strancem na nepoznatom mestu,
i on čini da se oseća bezbedno. -Da, ali ima 11 godina.
Bene!
Slažemo se da večeras nećemo sesti pored para iz Danske?
Ako još nešto čujem o njihovim "časovima kuvanja…"
Danas smo pravili ravioli kon fungi.
Treba da dođete sutra na čas,
jer mislim da će praviti njoke.
Biće sjajno i dopašće vam se Đorđo, naš učitelj.
On zna sve o italijanskoj hrani,
čak je i osmislio neke varijante ovih jela.
Znate, postoji dvadeset…
Čoveče! 46 evra za rižoto?
Tata! -Šta?
Agnes, tiše.
Ne mogu… Ne mogu da nađem Hopija.
U redu, dušo, samo polako.
Da li si ga ostavila u kolima ili…?
Ne, ne, mislim da sam ga imala u crkvi.
Dobro. Dobro. Ne brini, naći ćemo ga, važi?
Važi? -U redu je, dušo. U redu je.
Tata će ga naći. Idemo da sednemo.
Ne, čekaj. -Ne mogu da podnesem još jedan slom.
Luiza, ja…
Dođi. Da sednemo. Da malo dišemo.
Jebeni zeka!
Dobro. Udahni.
Jedan, dva, tri, zadrži.
Ne? -Ne.
Hvala. Hvala.
Izvinite! Opa!
Put je baš džombast. Pazi, pazi, pazi.
Tata! Vidi, našli su Hopija.
Da. Ant. -Odlično!
Prepoznao ga je iz hotela.
Ovo je moj muž, Ben.
Da, mislim da sam ti ukrao ležaljku.
A, da.
Da. Ja sam Patrik Fild. Ovo je moja žena, Kira.
Zdravo. Ćao. -Hej. Ti si sigurno Ant.
Ant ima problema sa komunikacijom, pa je malo nesiguran.
Ćao, Ante. -Sve je u redu.
Ovo je Agnes. -A ovo je Hopi.
On je moj brižni zeka. I lepo miriše.
Fina vespa. -Da, zar ne?
Dao nam je Paulo sa recepcije.
Mnogo je zabavno. Probajte.
O, ne. -Možemo? Molim te, tata?
Dušo. Dušo, molim te. -Šta, ne voziš?
Mislim, ja mogu da je provozam. -Da.
Da li imate kacige?
Obećavam, biće super bezbedna.
Ali, zakonski… -Neću zvati policiju za zabavu ako ti nećeš.
Hajde. Molim te?
Teško je odbiti nas, zar ne?
Dobro. Daj mi svog… -To!
Čvrsto se drži, važi? -Da.
U redu, držiš se? -Da.
Dobro. Idemo polako, važi? -Da.
Vidimo se brzo.
Čvrsto se drži! -Vidimo se!
Idemo. Ćao! -Ćao!
Dobro je.
Super joj ide!
Ne. Biće dobro.
Opa! Ovo je bilo malo otkačeno.
Taman! -Da.
Bilo je mnogo zabavno! -Bila si odlična.
Zahvali se g. Fildu. -Hvala vam!
A, ne. "Pedi", molim te.
Hvala, Pedi. -Nema na čemu. Uvek.
Slušajte, da li ste već ručalI? -Da. Mnogo je zabavno.
Ne, mi…
Ne? Mi smo baš hteli da se družimo
sa onim interesantnim parom iz Danske.
Znate ih? -Znamo ih?
Samo se zezamo.
Ali, ozbiljno, postoji baš fino mesto iza ćoška.
I tako smo doneli odluku da se preselimo u London.
Doleteli smo, pronašli stan…
Zaposlio sam sjajne nove ljude, i onda je
globalna ekonomija propala.
Stiže mi poziv iz Čikaga.
"Bene, u vezi UK kancelarije, želeli smo da se smestiš…"
Čoveče, to te je sigurno mnogo razočaralo.
Dali su mi dobru otpremninu.
Je li? Tako je sa otpuštanjima.
Luiza, da li ti radiš?
Radim. Da.
Ja sam u odnosima s javnošću.
Ili sam bar bila. Ja sam…
Nemam baš istu mrežu u Londonu.
Da, još uvek se adaptiramo.
Ali, odlučili smo da ostanemo u Londonu jer nam se sviđa.
Na dva sata smo odavde, Pariza ili Rima…
Od Devona!
Tamo još uvek nismo bili.
Šta? Čoveče!
Dobro. To je to, onda. Morate da dođete.
Zaista je prelepo.
Da, to bi bilo sjajno. -Da?
Da! -Dogovoreno.
Pa, dobro onda.
I, šta je sledeće? Imaš novi posao u planu ili?
Još uvek sam u procesu.
Sećam se pre nego što sam prekinuo s praksom…
Kakv sam bio? -Očajan.
Bio sam očajan. -Ti si advokat?
Ne. Doktor.
Ali sada, radim malo sa "Lekarima bez granica" i vrlo sam…
Da, mnogo je srećniji. -Sjajno!
Mnogo sam srećniji.
Kako bilo, ova taljata je preukusna.
Kakva je palenta? Deluje suvo. -Ne, dobra je.
Znači, ti si vegetarijanka?
Zbog dobrobiti životinja ili zdravlja?
Da. I zbog zdravlja i dobrobiti životinja,
i životne sredine. -Ne moraš da nabrajaš.
To je budućnost.
Mama! Možemo li do ljuljaške?
Da. -Ne želiš desert?
Ne. Već je pojela sladoled za danas.
Vi ste strogi roditelji.
Ante, možeš da se igraš ali budi blizu da te vidimo. U redu?
I bez uznemiravanja drugih, važi?
To je u redu. Italijani vole decu.
Za razliku od Francuza.
Baš lepo što Ant ima drugaricu za igru.
Izgleda da se deca ostalih porodica u hotelu poznaju.
Pa, Antu nije lako.
Mogu li ja?
On ima problem.
Kongenitalna aglosija.
Prosto rečeno, rođen je sa mnogo manjim jezikom.
To mu otežava komunikaciju.
Ali, gle! Njih dvoje su se savršeno uklopili.
Šteta što ne mogu da ostanu u tim godinama zauvek.
Sranje. Danci. -O, ne!
Hej!
Video nas je. Skroz nas je video.
Dobro, sada me samo pratite.
Torstene…
Da? -Hej!
Ćao! -Hej, da li ste jeli?
Ne, nismo.
Hoćete da nam se pridružite?
Zapravo, treba nam vaša pomoć u vrlo važnoj debati.
Da?
Izvinjavam se, hrana je jaka.
Debatujemo oko upotrebe toalet papira.
Pa, preklapanje ili savijanje?
Kako vi radite?
Ne znam.
Dobro. Pa, Luiza savija. Kira preklapa.
Vidite, Ben i ja se brinemo, ako savijemo,
rizik je da će prst probiti i da će kaka ostati na njemu.
Pa, šta ćemo? Da dodamo tri stolice?
Ne, ne. Zapravo smo hteli da rezervišemo za kasnije, pa…
U redu, jasno. Važi.
Vidimo se na ranču.
Da.
Ćao. -Uzdravlje.
Šta? -Pedi, užasan si.
Užasan! -Ni ne slutite koliko.
Sto posto siguran.
Išli smo tamo prošle ili pretprošle godine?
O, da.
Torstene! Nisi nam rekao, preklapanje ili savijanje?
Čoveče. Znam. Žao mi je, stvarno.
U svakom slučaju, izvini, druže. Idemo.
Tri,
dva,
jedan…
Za nove prijatelje! -Za nove prijatelej!
O, bože! Podseti me zašto živimo u Londonu?
Hajde! Ulazi. Brzo!
Laku noć, dušo.
I Hopi.
Srce, zaboravila si naš dogovor?
Hopi dobija svoju sobu pre Božića.
Važi? Imaš skoro 12 godina.
Volim te.
I ja tebe.
Mislim da Hopi neće dobiti svoju sobu pre Božića.
Mislim, Luiza, zar treba da brinemo o…
Bene, čuće te.
Možda je bolje da me čuje.
Da li si ti dobro?
Zvao me je agent danas.
Nisam dobio posao.
Dušo, žao mi je.
To je Peni. Agnesina učiteljica matematike. Hoćeš da pročitaš?
Ne.
Dobro.
Vidi ko nam je pisao. Tvoj prijatelj.
"Ćao, Bene i Luiza.
Mnogo nam nedostaje naše druženje u Italiji.
Morate da nas posetite. Šta kažete?
Produženi vikend na vazduhu, domaća hrana i šetnje.
Ant šalje Agnes dobre vibracije. Mnogo mu nedostaje."
Baš lepo.
Možda bi ovo bilo dobro za nju.
Za nas. Znaš, da promenimo okruženje.
Da.
Možda je previše da idemo kod ljudi koje jedva poznajemo?
Da. Verovatno si u pravu.
U svakom slučaju…
Znaš šta? Mislim da treba da odemo.
Da? -Da. Biće zabavno.
Da?
O, bože!
Vidi ti to!
Da! Vidi ti to.
Sigurna nismo promašili skretanje?
Ne znam. Još nismo naišli na spomenik.
Bene, molim te, nemoj da se ljutiš.
Ne ljutim se.
A da ih pozoveš?
Ili da ih pitaš ili…? -I dalje nema…
Spomenik! Levo! Levo, levo, levo!
Malena…
Stigli smo.
Konačno da izađem iz kola.
Stigli ste! -Ćao!
Mislili smo da ste se izgubili! -I mi smo to pomislili.
Ne, nismo.
Kira, divno što te vidim. -I tebe, draga.
Hajde, da vas smestimo.
Vau.
Izvini. Cipele. -Ne, ostani u njima, bez brige.
Izvinite na neredu. -Ma, ne.
Da odnesemo torbe u vašu sobu? -Da.
Vau. -Sviđa ti se?
Čoveče, ovo mesto.
Zar ne? Daj da ti sipam piće.
Strmo je. -Evo ga.
Vau!
Udobno.
Sajder. Od naših jabuka.
Ne. -Da.
Dobro je, zar ne? -Jako.
Čekaj da probaš našu jabukovaču. 75% alkohola.
Ante?
Evo je Agnes.
Pozdravi Anta, dušo. -Ćao, Ante.
Malo je stidljiv.
Vidi, Agnes, tvoj mali krevet.
Sviđa ti se?
Da. Super je.
Ante, vreme je za večeru.
Siđite kad ste spremne. -Važi.
I doneli smo vam ovo.
Sveća. Nije trebalo.
Ovo je zapaljeno drvo. Miris kamina.
Taman, možemo da je stavimo pored kamina.
A za ljubitelja ragbija… Hat, hat!
Bene. Bene, nije trebalo, druže.
Molim te. -Ante.
Ante, šta kažemo?
To je moj dečko. Gotov si, dečko.
Hoću da više igra kontaktne sportove, znate?
Dobro je… Dobro je.
Dobro je za njih, treba im taj "ventil".
Nekada sam obožavao da uđem u klinč. A ti? Je l' igraš?
Da, mislim, malo. Ja…
Je li? -Polako, polako.
Takođe, moji refleksi više nisu kao nekad.
Dobro. Sicilijanske crvene pomorandže.
To su italijanske krvave pomorandže, ali vidite boju ovih.
Vau.
Vi ste posebni gosti.
Kad je Pedi čuo da dolazite, zaklao je našu gusku Libi
i obesio je u okućnici.
Bila je posebna ptica, Libi. Veličanstvena.
Kraljica farme, znate?
Mislim, kakva je bila, imala je…
Imala je ličnost. -…ličnost.
Ta-da! -Libi u sosu od pomorandže.
Dobro, viljuške mog matorog za tranžiranje.
Pomoćni kuvaru, moliću.
Samo da… -Gajena s ljubavlju.
U slobodnom uzgoju.
Naša pšenica. Naša trava.
Naši voćnjaci.
A sad… Luiza.
Ljubavi. Naš poklon tebi.
O, bože. To je tako…
To je samo zalogajčić. -Ja ću probati.
Pa, mislili smo za damu,
ovo je najukusniji deo pečenja.
Hrskav a opet nekako sočan u isto vreme.
Dobro je.
Fino? -Veoma.
Mogu li da ti pomognem nešto?
Pravi džentlmen. Da, bilo bi super.
Tanjiri, druga polica.
Tamo okolo.
Hvala. -Hvala ti.
Ante, hajde, druže. Vreme je za krevet. Hitro.
To je moj dečak.
Klinci, znaš? -Da.
Čoveče. To su originalni drveni kapci?
Da. Čuvaju toplotu, štite od provalnika.
Čoveče, ovde je tako tiho.
Da li uopšte imate komšije?
Da, duž čitave doline, ali znaš, pazimo jedni na druge.
Naše su prekoputa, ali nikad nismo progovorili.
Luiza, imaš problem s vratom?
Ne, s vremena na vreme me zaboli.
Medicinski? Domaća je.
Ne, hvala, popila sam tabletu.
A, moderna medicina.
Neverovatno,
ali prečesto lečimo simptom, a ne lečimo uzrok.
Znate, tehnologija je neverovatno napredovala.
Ali sa aspekta emocija, i dalje smo pećinski ljudi.
Svi ti savršeni životi, instagram, fejsbuk, sranja…
Svi pričaju, ali niko nije iskren, učinilo nas je,
ne znam, nestrpljivim i pod stresom.
Nismo imali internet pola dana i samo što ga nisam ubila, pa…
Sviđa mi se ovde.
Kao digitalni detoks.
Da se malo udaljimo od Londona.
Da. -Da li je on dobro?
O, da, dobro je. -Da.
Zaspaće za minut.
Ponekad to radi. Zbog zdravstvenog problema.
Ništa ga ne boli? -Ne.
Ne. Ne, ne, ne. Nema bola. -Dobro.
Znate šta, idem da obiđem Agnes. -Važi.
Čekaj, ne, ne, ne, ne.
Zaspao je.
Trebalo je nešto da mu kažeš.
Ubili su Libi, zlatnu gusku.
Dala sam sve od sebe.
Znam. Znam.
Fuj. -Šta?
Bene, da li je ovo uopšte oprano?
Možda treba da im kažemo.
Ne, dušo. To je stara fleka.
Vidi, na selu smo, zar ne?
Naše normalno nije njihovo normalno.
Oni su samo malo, ne znam, siroviji.
Ne misliš da je malo čudno za doktora da živi u ovakvoj kući?
Vidi, ovo nije Amerika, u redu?
Znam da nije Amerika. -On se bavi neprofitnim radom.
I verovatno biraju da potroše novac
na nematerijalne stvari, znaš? Poput putovanja.
Je l' imaš predstavu kako Dauntonska opatija izgleda iznutra?
Kao prava rupčaga.
Hej.
Hvala ti što si dala sve od sebe.
Nema na čemu.
Da?
Zdravo, malena.
Ne mogu da zaspim.
O, dušo. U redu je. -U redu je. Dođi.
Otvoriću ti aplikaciju za disanje. -Ne, ne, imam je ovde.
Dođi. Dođi u krevet, malena.
Dođi, dođi kod mame.
Možemo li da ostavimo svetlo?
Ne. -Ne, dušo.
Evo ga. Dobro.
UDAHNI
Samo treba da se smirimo.
IZDAHNI
Da se opustimo.
Obećavam vam, ovo će biti sjajan vikend.
Pogledaj ovde. Šta je to?
To se zove "škrge".
Pažljivo. Veoma je oštro. To je glog.
Nećemo da se povrediš, zar ne?
Moraš polako da počneš.
Treba da se zagreje.
Tako je.
Ček, ček, vidite? Vidite?
Podmukla zver.
Trebalo je da poneseš pušku. -Da.
Drago mi je što nisi.
Ko u Americi ne voli oružje?
Pa, dosta sam se nagledala tokom odrastanja.
Ako nema kontrole, lisice ubiju sve ptice koje se gnezde na zemlji.
Kontrola predatora je od suštinske važnosti
za uravnotežen ekosistem.
Jeste.
Da, sigurna sam da je oružje iz fabrike način na koji priroda
održava tu delikatnu ravnotežu.
Mama?
Izvinite.
Vidi ti to.
Ti… Ante?
Možeš li da se pomeriš, dušo, da se Agnes zaljulja?
Zdravo.
Možeš li da zamoliš Anta da se pomeri? Da se Agnes zaljulja.
Hajde, druže. -Samo na kratko.
Nosiću te na leđima, važi? Hajde.
Kreni.
Ja bih do sad već uveliko osetio tatinu ruku.
Pedi, Pedi. U redu je, nemoj… Ne moraš tako.
U redu je, u redu je. Ti to želiš, zar ne, druže?
Hajde. Zaljuljaj Agnes. Tako je.
Ma daj, to nije zamah.
Tako je, to je moj dečak.
Peče te grlo?
Da, to je samo… -Mogu li?
Hajde, opusti kolena.
Uh.
Da.
Podizač lopatice ti je kao kamen.
Možemo li da…
Da.
Znam šta ti treba.
Terapija hladnom vodom.
Klinički dokazano da smanjuje upalu i…? Neko?
Jača imunitet. Da.
Nismo poneli kupaće.
To je u redu. Ostanite u gaćicama.
Šta se desilo?
Malo sam se zaneo sinoć.
Pala sam sa merdevina, brala sam jabuke.
Idemo, ljudi. Skidajte se.
Obećavam da ćemo posle nagariti grejanje u kolima
i ugrejaćemo se za tren.
Nemoj da se stidiš, Luiza. Imaš sjajno telo.
Hvala ti. -Da.
U redu. Kad skačete, obavezno što dalje od kamenja.
Dobro. Ante, Agnes, ti skači s tatom, da?
Spremni? Tri, dva… -Čekajte. Sekund.
Izvinite.
Da li je bezbedno? Dovoljno duboko?
Da, skakao sam sto puta. Još u njenim godinama.
Samo skačite dalje od kamenja.
Dobro, tri, dva, jedan. Sad!
Hajde, dečko! -Pedi, on zna da pliva?
Da, da, da. Isto kako sam ja naučio. Potoni ili plivaj.
Biće u redu.
Hajde, Ante.
O, bože, da li Ant zna da pliva?
Ne brini. Pedi je tu. Hoćemo?
Samo napred.
Dobro.
Hajde, Luiza. -Idemo, Luiza!
Hajde, skači, skači, skači. -Hajde, skači!
Skači! Skači!
Skači! Skači! Skači! Skači!
Pobogu!
O, bože!
To je jebeni izazivač požara.
Slušaj, Luiza…
Hoćeš da odremaš?
Da, u njihovom prljavom krevetu?
Dobro, hajde da se svi…
Izvini.
Trudim se. Stvarno, stvarno. Samo…
Nije mi prijatno u njihovom društvu.
Dobro.
Možda da nam moj vrat bude opravdanje?
Da odemo?
Hej. -Ćao.
Prekidam vas? -Ne.
Pa, Pedi i ja hoćemo da vas pozovemo na večeru.
Tu je Majk, lokalna legenda.
Priča se da je lovokradica ali fenomenalno kuva.
I on ima mestašce pored mora.
Zasebna prostorija, kao njegovi privatni gosti.
I sve je skroz autentično, sveže, lokalno.
Odlično. -Odlično.
Radujemo se. -Odlično.
Baš je bila neprijatna.
Dobro, samo sam se…
Hajde da probamo iznova. Važi?
Sećaš se šta je Nadin rekla?
Ne dozvoli da savršeno bude neprijatelj dobrom.
Nadam se da imaju pomfrit.
Sigurna sam da će imati čips, jer ga ovde tako zovu.
Vau!
Izgledaš kao milion dolara.
Hvala. Ti divno izgledaš.
Znaš kako kažu, čoveče.
Srećna žena, srećan život.
Mi ne kupujemo često, zapravo. Mislim, naša filozofija…
Mudro uloži u stvari koje traju.
Da, koje traju, kao sat ili prsten ili uspomena.
Kao Italija.
Da, i danas je sve jednokratno, neka "brza moda".
Zar Ant ne ide?
Hej, Mudže! Zdrav bio.
Mudžid ne govori dobro engleski, ali je odlična dadilja.
Zdravo.
Ti si… Deca ne idu sa nama?
Ne, večeras je veče bez dece, zar vam nisam rekla?
Mudž je pobegao od rata u Siriji.
Njegov grad, Homs, sravnjen je.
Bože, mnogo mi je žao.
Hvala, gospodine.
Jadničak, zaglavljen je u sistemu za azilante.
Ne može zvanično da radi.
Ne brinite, apsolutno je pouzdan.
U svojoj zemlji je bio učitelj.
Odličan je sa decom.
Ceo komšiluk ga obožava.
I ne samo zato što je jeftin.
Najbolje je što možemo da ga deportujemo ako nešto zgreši.
Brate, želim ti super veče.
Hajde. Pođite sa mnom.
Da vam pokažem. Hajde.
Misliš da treba da je ostavimo sa njim?
Imali smo dadilje i ranije, a on je bio učitelj.
Hajde, Luiza, malo provoda za nas.
Dobro. Ćao. -Hej, ljudi! Idete?
Dođite. Hajde, hajde.
Hej, Pedi. Je l' stižemo uskoro?
Vrlo brzo.
Vau. Kakvo mesto.
O, bože.
Aha, Amerika je onuda, večera je ovuda.
Dobra vest je da smo jedini gosti večeras.
To je divno. -Da.
Ovo nećete naći na internetu.
Majk uveče odlazi sam u lov i obezbeđuje hranu.
Neverovatan je kuvar.
Morate da probate njegovu pitu od divljači. Kao…
Fenomenalno.
Samo da podsetim, ja sam vegetarijanka.
Čekaj, juče.
Znam, ja sam…
Trebalo je nešto da kažem, ali…
Toliko ste se potrudili…
Druže, druže. Osećam se kao idiot.
Izvinjavam se. -Sve je u redu…
Da, sve je u redu. -Da?
Stvarno, bez brige. -Super. Ali jedeš ribu?
Da. -Odlično.
Ali, riba nije meso?
Naravno. Ali, znaš, bolje je za životnu sredinu.
Ali, način na koji komercijalni ribolov eksploatiše okean…
Zato ja doniram sredstva za održivi ribolov
i za eko oznaku na pakovanju…
Ta vrsta peskatarijanizma je privilegija.
Apsolutno, ali to nije razlog za odustajanje.
A ako ne možeš da pruištiš ribolov bez mreža?
Pa, sigurno ne podržavaš da jedemo industrijsko meso.
Pre nego, znaš, Libi.
Komplikovano je. Složićemo se?
Jeste. Komplikovano je. Zaista je komplikovano.
A komplikovano je dobro.
Danas se previše ljudi plaši iskrene debate, zar ne?
Previše smo jebeno ljubazni.
Vidi ovu lepotu. -Izvolite.
Sad, verujemo da je ovo iz održivog uzgoja, Majk.
Da, pripremljen sa puterom iz Devona, divljim motarom,
šumskim pečurkama, kuvanim u kremu iz održivog uzgoja.
Fantastično. Nisu otrovne, zar ne?
Možemo da ti verujemo, Majk? -To ne mogu da vam kažem.
Dobro. Vreme je za lonac.
24, 25,
26,
Ispod kreveta.
27,
28…
Vau. Koliko satova.
30!
Spremni ili ne, stižem.
Ne razumem.
Uja…
Gde ste, dečice?
Znate, kažu, ili postaneš isti kao…
…svoji roditelji ili postaneš sve suprotno, zar ne?
Ja moje nikad nisam upoznala.
To je njihov gubitak, ljubavi.
Njihov gubitak.
Moji su bili, izvinite na izrazu, pravi ološi.
Pa si postao sve suprotno ili?
Oni te sjebu, rođeni mama i tata.
Možda to ne žele, ali tako je.
Opterete te svojim krivicama,
i onda dodaju još neku samo za tebe.
Ali i njih su sjebale
budale u starinskim kaputima i šeširima
koje su pola vremena bile rigidne a pola jedno drugom za vratom.
Čovek čoveku prenosi bedu.
Produbljuje se kao ponor u okeanu.
Beži odatle što pre možeš
i nemoj imati svoju decu.
Hej…
Dušo…
Ona, jebote…
Ona me je spasila, ona.
Spasila iz pakla. Vratila u život.
I koliko već ima?
Sedamnaest godina.
Sedamnaest godina! -Čoveče!
Manje dobiješ za ubistvo.
I znate, mi i dalje…
Znate? Svaki dan.
Svaki dan?
Jebote! Benu se posreći jednom mesečno.
Šta?
Pa, morate da poradite na tome.
Znam…
Mislim, mi ponekad imamo uloge.
Da. -Ne.
Ozbiljno. -Da.
Profesorka i učenik.
Roker i fan.
Stranci u baru.
Napaljena konobarica i zgodna mušterija.
O, bože.
Gospodine…
Kakva je bila hrana?
Ukusna, ali volim kada je više začinjena.
Zaista? -Da.
Prestanite.
Pa, možda za desert želite nešto van menija.
Da, molim vas.
O, ne!
O, gospodine. Mislim da ste ispustili salvetu.
Dođavola!
Skliznuću ispod stola i
rešiću vam problem.
Jebote.
Nismo stvarno.
Volim ovu ženu.
Obožavam!
Koji je najveći seksualni organ u telu?
Mozak.
Ono što maštamo je beskrajno više seksi od onog što radimo.
Samo da je sveže.
I zbog toga oboje volimo
večeru ispod stola.
Da.
Mislimo da je to zdravo.
Zdravo.
Čoveče! Obožavam ovu stvar.
Majk, odvrni, hoćeš li?
Draga?
Koliko godina je ona imala kad su se upoznali?
Luiza, zaboravi.
Ovo je papreno. -Pedi.
Vredi svaku paru, Majk. -Pedi. Podelićemo…
Ljubazno od tebe, čoveče. Mi odosmo po kola, važi?
Hvala, ljubazni gospodine.
Ante, šta to radiš?
Bože! Ante, šta si to uradio?
Odakle ti to?
Pravi je anđeo.
KRIS KUK OSLOBODITE SVOG UNUTRAŠNJEG KAUBOJA
Nova knjiga?
Da. Pedi mi je preporučio.
Vas dvojica treba da ste u vezi.
Šta?
Ili možemo da zamenimo sobe ako želiš?
Luiza, šta je s tobom, jebote?
Šta?
Zašto tako govoriš posle svega što smo prošli?
Hej, šalila sam se.
Da. Ne, ali radiš to sve vreme.
Omalovažavaš me.
Kažeš da mi se posreći jednom mesečno?
Bene, to je bila šala.
Da, ali nije jebeno smešno!
Nije kada se dopisuješ sa ćerkinim učiteljem kao jebena tinejdžerka!
Bene, molim te. -Pa, razmisli malo.
Kako se ja osećam kada to kažeš?
Znam. I hiljadu puta sam ti rekla da mi je žao.
I ne znam šta više da uradim. Mislim, prošlo je šest meseci.
Prošli smo kroz ovo sa Nadin milion puta.
Da, to je moja greška.
Ne, ne. Ja snosim odgovornost za svoja dela.
Ali, ti… Tako si besan. -Da!
Zbog kurca drugog tipa na telefonu moje žene.
Molim te. Slušaj. Ne pravdam se.
Ali ti si bio besan i mnogo pre toga, zar ne?
Ogorčen si na svet
što ti nije dao ono što misliš da zaslužuješ
i ne vidiš ono što ti je ispred nosa.
Ne možeš sve ovo da svališ na mene.
Preselila sam se u London zbog tebe.
Prevrnula sam svoj život, izgubila posao, izgubila kuću,
izgubila sam sve što sam bila, zbog tebe.
A kad si ti izgubio posao, ostala sam da ti pomognem
i da te podržim, i da ti život lagano teče,
da bi imao kontakt sa čitavom Evropom.
Ali gde je moj jebeni kontakt sa mojim mužem?
Znaš, ne znam da li si sa mnom jer me voliš
ili jednostavno ne možeš da podneseš da gubiš.
Luiza, ja sam…
Zaista mi je stalo.
Stvarno se trudim.
Da. Oboje se trudimo.
Hajde,
molim te,
da budemo prijatelji.
Slušaj, izvini.
Izvini.
Agnes, dušo…
Bene.
Bene!
Šta?
Odlazimo. -Šta?
Mama? Gde je Hopi?
Ne znam. Imala si ga kad smo odlazili?
Mislim da nisam.
Srce, on nije tamo.
Hoću Hopija.
Agnes, moraš da odrasteš. Imaš skoro dvanaest godina.
Bene, to ne pomaže. Samo…
Slušaj, kad dođemo kući, tražićemo im da ga pošalju, važi?
Povrediće ga kao Anta.
Dušo, Ant nije povređen. Tako se rodio.
Kupićemo drugog Hopija.
Ne, želim svog Hopija!
Agnes, smiri se, molim te.
Isto će uraditi Hopiju. -Diši. Agnes!
Hej! Dosta!
O, bože!
Gospode!
Dobro si? Dobro si?
Ne možemo da ga ostavimo tamo. Ne možemo da ga ostavimo tamo.
Isto će uraditi Hopiju.
Ne mogu da dišem! Ne mogu da dišem!
Dobro. Odmah se vraćam.
Šta ako su budni?
Luiza, daj mi dva minuta. Važi?
Dobro.
Odmah se vraćam, važi? U redu?
Luiza, vrati se u kola.
Dolazim za dva minuta.
Slušajte, kao što rekoh, nismo hteli da vas probudimo…
Šta se dešava?
Imamo situaciju.
Neko je krenuo bez pozdrava.
Ne, vidi, sad sam rekao Pediju,
bilo nam je mnogo lepo.
Onda da pitam opet, "Čekaj, što ste otišli?"
Iskreno.
Slušajte. Nešto se desilo
što nas je navelo da shvatimo da je najbolje da odemo kući.
Šta se desilo? Mislim da zaslužujemo odgovor.
Agnes ne voli da spava na podu,
i dolazi u našu sobu noću,
a kreveti su baš mali…
Izvinite što nam kuća nije ogromna
i što se Agnes ne oseća prijatno u Antovoj sobi ali…
Ne! Bila je u vašem krevetu!
Šta? -Da.
Ko? Šta? -Naša ćerka je bila u vašem krevetu.
Jeste, izvini. U redu? -Kira?
Pedi je prespavao sve. Ja sam kriva, u redu?
Žao mi je. Ali to je prevršilo svaku meru!
Mislim, to nije u redu.
Ja sam kriva. Izvini. Žao mi je.
Slušaj, znam da sam previše brižna majka.
Kakve to ima veze sa ovim?
Imali smo ćerku. -Ne!
Meri.
I, umrla je u 12 nedelji od sindroma iznenadne smrti.
Bili bismo savršena porodica.
Pa, kad sam čula Agnes kako plače, samo sam…
Samo je… Bila je…
Stalno vas je dozivala i vi niste došli,
i bila je van sebe, grebala se i…
Vi niste bili tu, pa…
Znaš koliko je teško odlučiti da se umešaš
i kada da im daš prostora, i ja sam…
Izvini ako sam pogrešno postupila. Stvarno mi je žao.
Kiro, nisam znala. -Mi smo… Mi smo…
Mama! Ant ga je pronašao!
Dobro je.
Dobar dečko. Dobar dečko.
Šta kaže?
Mislim da pokušava da kaže da mu je žao što odlazite,
jer je hteo da vam pokaže piliće.
Možemo li?
Hej, sećate se
kad ste prvi put došli i kad ste pokušali da odete
jer ste odlepili u toku noći i niste se pozdravili?
Baš su slatki zajedno, zar ne?
Hteli smo još jedno.
Ali,
posle dva spontana…
Život zna da bude jebeno brutalan. Žao mi je.
Ne razumem.
Ante, ne mogu da pročitam.
Kako vam idu jaja?
Dobro.
Da vidimo.
Ova su sjajna.
Agnes, mislim da je ovo tvoje najbolje.
Ali nije imalo smisla.
Škrabotine.
Mogu li da vidim? -Pojeo je papir.
Mislim da prolazi kroz težak period,
i treba da budemo nežni.
Ne, nešto nije u redu s njim.
Agnes, u redu je da ponekad nešto pomisliš,
ali ne i da to izgovoriš.
Mama! To nije normalno!
Agnes, ljubavi, hoćeš da mi pomogneš da oljuštim ovo?
Imam neke fine šargarepe.
Izvini, čoveče.
Daj mi to.
Tako.
Za mene nije važno ubijanje.
Lov je ono što me privlači.
Znaš? Držanje na nišanu,
mamljene ribe na udicu, to je prava stvar.
To je ono za šta živim.
Slušaj, možda ne treba da se mešam, ali,
čuli smo vas sinoć kako se svađate.
Žao mi je, čoveče.
Znaš, preljubu je veoma teško oprostiti.
Luiza zapravo nije. To je bilo…
Samo poruka.
Šta god da je uradila, misleno ili kako god, koga briga?
Sve ovo… sve ovo
ovde…
To će te živog pojesti.
Moraš to da izbaciš.
Hoćeš da mi dozvoliš da ti pokažem nešto?
Umirem od gladi!
Pojeo bih konja!
Pojeo bih Kiru.
Ej, ej, daj. Polako, deco, u redu?
Ako srušiš neku maminu skulpturu, odraće te živog.
Pokazala si im? -Ne.
Ljudi, videli ste ovo? Kirina je. Jedna od mnogih.
Zove se "Majčinska ljubav".
Vau.
Da? Da. -O, bože.
Jedna od mnogih. -Kiro, fantastične su.
Ma to je samo hobi.
Hej, ne budi gruba prema sebi. To je moj posao.
Luiza, mnogo ti hvala što pomažeš s kuvanjem.
Da, naravno. -Pedi.
Mama. Mama. Možemo li Ant i ja da vam pokažemo ples?
Možda posle ručka, dušo.
Zapravo, Agnes, možeš li da postaviš sto?
Da. Hajde, Agnes.
Pokaži Kiri kako lepo postavljaš sto.
Bože. Dušo, prst pod vodu. -Šta se desilo?
Dobro si? -Jesi li dobro?
Pedi, možeš li da pogledaš?
Da, naravno.
Hvala bogu pa je doktor u kući.
Ja nisam doktor.
Šta?
Zar nisi rekao da si doktor?
Jesam?
U Italiji…
Vidite, ponekad kad upoznam nove ljude,
postanem malo napet. Znate?
Samo želi da ostavi dobar utisak.
Da.
Pa, čime se onda baviš?
Pa, ničim.
Baš ničim?
Ne. Mislim, ne radim. Ne verujem u to.
Da, snalazimo se, zar ne? -Da.
Tu i tamo prodamo marihuanu, poneki sajder lokalcima.
Da sredimo taj prst. Gde su flasteri?
O, bože.
Pogledaj ih.
Trebalo je da ih slikaš.
Naravno da sam prokleti doktor.
Prešli smo ih samo tako.
Prešli smo vas, zar ne? -Pa, da…
Jebeni drkadžijo.
Kako bismo inače ovo priuštili?
Dolazi ovamo.
Evo, probaj ovo. -Šta je to?
Kažu da smrdi kao svlačionica ragbi kluba.
Da, zar ne?
Agnes, ljubavi? Moraš da pojedeš povrće.
Jedi povrće, dušo.
I Agnes? Ne žvaćemo otvorenih usta.
Gorgonzola, kamember, ementaler, uzmi ih sve.
Smrdljivi biskup je broj jedan.
Nikad nisam probao. -Uzmi.
Agnes?
Molim te prestani da govoriš mojoj ćerki šta da radi.
Ali treba joj reći.
Da, ali nisi joj ti majka. Ja sam joj majka.
Ali slažeš se, zar ne? Da je odvratno
jesti otvorenih usta.
Da. Ali to treba da joj kažu njeni roditelji.
To je pravilo? -Da.
Ne, Kira je odrasla u hraniteljskoj ustanovi.
Sva deca uče jedna drugu, i rade ono što im je rečeno.
Mislim, ona ne zna "pravila". Izvini.
Nisam mislila ništa loše, Luiza.
Mada, iskreno, prešla si granicu sa Luizom.
Ne treba da kritikuješ tuđu decu.
Treba da se izviniš.
U redu je.
Izvini, Luiza.
I Agnes.
Izvini, Agnes.
U redu je.
Luiza?
Želiš nešto da kažeš?
Možda sam burno reagovala.
Tako je. Sve je u redu.
Sve je u redu. Zdrava rasprava.
Učimo našu decu međusobnoj iskrenosti.
Dobro, da nalijemo.
Agnes, što nam Ant i ti ne pokažete ples koji ste vežbali?
Da. -Naravno.
Da li je premotano, samo da pustim?
Aha. -Dobro.
Recite mi kad ste spremni.
Spremni.
Ante, šta ti je, druže?
Mislim, potpuno je van muzike.
Ne, ne, ne. Odlično vam ide.
Samo počnite iz početka.
Da. Počnite iz početka. Izvinjavam se.
U redu je. -Spremni?
Jedan, dva, tri…
Jebote.
Ante? Ante. Šta to radiš?
Hajde, čoveče. Koncentriši se, važi?
Hej, Pedi, odlični su.
Da, ali skroz je van ritma i kvari ples.
Pedi, oni su samo klinci.
Slušaj, moj tata je govorio, moraš ozbiljno da zapneš u životu,
u protivnom ćeš biti nula.
Ante, hajde, druže. Oseti muziku.
Sad će biti kako treba, da?
O, bože. O, bože!
Ante!
Šta je s tobom?
Koliko je to teško? Samo oseti ritam u nogama.
Jedan, dva, tri, četiri, pet, šest, sedam, osam.
Ante, poslušaj tatu, molim te.
Hajde, prati Agnes.
Radi isto što i ona. Njoj uspeva.
Ne želim više da plešem.
Dušo.
Šta…
Ne, mora da završi. Mora da se vrati.
Ne, ne želi više da pleše.
Mora. Idi po drugaricu, važi?
Hajde.
Ja…
Druže. Druže.
Dušo. Još jednom.
Bene, ne želi. -Čujem te. Čuje te. Još jednom.
Hej. Hej! Tako je.
Ovo će biti super, dečko.
Samo da premotam.
Hajde. Hajde, hajde, hajde.
Traje čitavu večnost.
Spremni?
O, bože.
Ne! Jebote. -Pedi!
Agnes, dođi.
U redu je, u redu je. U redu je.
U redu je, dečko. U redu je. Možeš sam da nastaviš.
Pet, šest, sedam, osam. Hajde.
Hej, isključi. Isključi! -Šta?
Neki problem?
Pobogu, Pedi, on je dete.
Šta je s tobom? Zašto mu se tako obraćaš?
Sad vi učite naše dete.
Jer mi radimo stvari drugačije.
Ovde nije reč o tome da vi nešto radite drugačije.
Ovde je u pitanju šta je ispravno.
Mislim, trebalo bi svom sinu da ponudite utehu dok plače,
a ne da vičete na njega. -Daj, Pedi, on je dete.
Samo ga pusti da pleše.
To nije bio ples. Ante, idi u sobu.
Bože, ne mogu da slušam kako pričaš s njim.
Idi u svoju sobu!
Prestani! Dosta! Prekini! -Pedi!
Slušaj me.
Tata.
Izvini.
Samo da popričam s mamom, važi?
Gospode bože.
Hoću da se spakujemo, i da odmah krenemo.
Dobro, samo…
Vidi, Luiza, malo više smo popili…
Ne, ne zanima me. Hoću da odem.
Dobro, Luiza, idemo.
Samo da prvo popijem malo kafe.
Nije trebalo da se vratimo. Ti…
Dobro.
Pobogu, Bene, nemaš problem da se meni protiviš,
ali njemu nećeš reč da kažeš.
Molim vas ne idite dok se Pedi ne probudi.
Biće mnogo besan, a biće bolje za mene i Anta.
Zar je tako ozbiljno?
Dozvolite mu da sačuva ugled?
Kao podsetnik na telefonu ili važan sastanak.
Bože, on nema pojma, zar ne?
Ante, šta je to?
To je tvoja…
O, bože.
O, bože!
Moram da uhvatim roditelje nasamo. Oni će znati šta dalje.
Tata. Hoćeš da hvataš?
Kad popijem kafu.
Jebote.
Dobro, govnaru.
Šta je bilo? Maca ti je pojela jezik?
Jebem ti sve.
Kafa.
Dobar dečko.
Pokaži mi.
Pokaži mi ljubav.
Smrdiš, dečko.
Jebote.
Sad hoćeš da te nosim na leđima.
Huljo prevarantska.
Zapravo, to će im pokazati da smo i dalje drugari.
Hajde. Hajde.
Skači.
Jebote, šta si to jeo?
Idemo.
Hej.
Mnogo se izvinjavam.
Samo sam
previše popio. I definitivno sam preterao.
Mislim da smo svi previše popili.
Gde je Agnes?
Eno je.
Hej, dušo.
Dobro si?
Agi, šta je bilo?
Posekla si se?
Ne.
Dobro, u redu je. Dođi.
Šta je bilo? -Idemo do kupatila.
Dobila je menstruaciju.
To je potpuno normalno.
Mama, ne, nije.
Slušaj, treba mi pivo. Hoćeš i ti?
Neću, hvala.
Dobro. Dobro.
Odakle dolazi taj novootkriveni entuzijazam?
Još pet minuta, u redu?
Hajde, Bene. Pokaži šta znaš.
Jebote.
Odlazimo, zar ne?
Odlazimo.
Samo treba da ostanemo smireni.
Kako da ostanem smirena?
Šta ćemo sa Antom? Moramo da povedemo Anta.
Agi, slušaj, moraš da budeš hrabra, važi?
Možeš li da budeš hrabra?
Dobro. Ti ćeš ostati ovde, ne pomeraj se,
i zaključaj vrata. U redu?
Mama… -Agi, zaključaj vrata.
Važi?
Je l' sve u redu? -Da, biće.
Samo je
malo uznemirena.
Bene, tražila je tebe.
On bolje zna s njom kad je ovakva.
Izvinite zbog ovoga, ljudi.
Ne, ne, ne. Bez brige.
Hej.
Je l' vam treba naša pomoć?
Ne, biće u redu. Ne brinite.
Dobro.
Luiza, šta to radiš?
Je l' sve u redu?
Da, dobro smo.
Da li vam nešto treba?
Ne, ne, ne, izlazimo za minut.
Ne smeju da posumnjaju. Znate?
Ne smemo da delujemo uznemireno ili uplašeno.
Treba da izađemo i ponašamo se potpuno normalno. U redu?
Pretvaramo se da je normalno od kako smo došli.
Ovo nikako nije normalno.
Ne mogu ovo. Ne mogu da izađem.
Dobro. U pravu si. U pravu si, dušo.
Nije normalno i ne moraš da se pretvaraš da je normalno.
Mislim da im kažemo da si dobila prvu menstruaciju, važi?
I da si se toliko uplašila, da ni tata nije mogao da te uteši.
I da zato moramo da te vodimo kući, važi?
Ne, ne, dušo, dušo, sve te suze su dobre.
Sve te uznemirene misli možeš da pokažeš, znaš?
Dobro.
Važi. Vidimo se uskoro.
Hej, kako joj je?
Pa, veoma je uplašena.
Nek' je živa i zdrava. Važan dan. -Da.
Da…
Da, da. Potpuno je zatečena.
Mislim da je najbolje da je odvedemo kući.
Da. -Dobro.
Pa, da li želi da legne ili…?
Ne. Mislim da želi svoj krevet.
Je l' tako dušo?
Mislim, verovatno će zaspati u kolima, da budem iskrena.
U redu je, ljubavi.
Malo ju je sramota.
Nema potrebe. To je savršeno prirodno.
Da.
Da, više nisi devojčica.
Sada si žena.
Mora da si se šokirala.
Tamo.
Hoćeš kapljicu brendija?
Ne. Mislim da je najbolje da krenemo.
Da. Da, naravno.
Znate, mi… Stvarno nam je bilo lepo.
Pa, nadam se.
Znam da oboje možemo da budemo…
Malo neotesani.
Bože! Ne. Ne, zaista. Mislim, bili ste…
Pravo osveženje.
Baš lepo što to kažeš.
Sigurno nećete da vam napravim sendviče za put?
Ljubazno od tebe ali, staćemo negde usput.
Sranje! Guma.
Vozićemo tako dok se ne udaljimo. -Ne, primetiće.
Tada ćemo biti daleko.
Ali oni moraju da otvore kapiju.
Dobro. Pa, još jednom… Hvala na svemu.
Spremni ste? -Aha!
Da -Da.
Odlično.
Šališ se. O, ne!
Kakav maler. Pogledaj.
Da, da, od eksera.
To je baš, baš maler.
Pa, je l' imate telefon? Mogu da pozovem AMS.
Nemoj tako.
Ne treba ti AMS. Zameniću to za tren, videćeš.
Ne, u redu je.
Imamo godišnju članarinu.
To je najmanje što mogu da učinim.
Hajde! Pomozi mi sa alatom.
Brzo ćemo.
Evo ovde iza.
Učini mi uslugu, ponesi tu dizalicu.
Eto ga.
Pa, da vidimo… 90 za ruke, 70 za delove?
Pedi.
Dobro, bando. Polazimo.
Da.
Agnes, imaš sve što ti treba?
Aha.
Da. -Sto posto si sigurna?
Mama…
O, ne! Kako je on dospeo tu?
Ante, ti si to uradio?
Samo hoću kući.
Pa, ne možete da odete bez Hopija. Zar ne, druže?
Ne, ne možemo.
Baš sam čistio oluke pre nego što ste došli.
Znaš šta, druže? Ti si viši od mene.
Duže ruke i sve to.
Ja ću držati dole, ti se popni i uzmi ga.
Može?
Da.
Opa!
Izvini, druže. Skliznule su.
Ne brini, držim te.
Hej! Hej! Pažljivo, druže. Pažljivo.
To je tvoj kiks. Jesi li dobro?
O, ne.
Žao mi je, Agnes.
Mislim da ga je životinja dohvatila.
Dobro si?
U redu je. Vodimo ga kući, pa ćemo ga srediti.
Pa, hvala što ste došli.
Ćao, Kira. -Pozdravi Agnes.
Dođi, ljudino, zagrljaj. Tako.
Nećemo te ostaviti.
Čuvajte se na putu, važi?
Ante! -Hej, nećeš se izvući. Dođi ovamo.
Dobro.
Sledeći put kad ste u Londonu, pozovite nas…
Da, da, obavezno.
Važi, javite se kad stignete kući.
Možeš da mi pošalješ neku porukicu.
Apsolutno.
Osim što nećeš, zar ne?
Izvini?
I dalje niste potpuno iskreni, zar ne?
Ne, nismo.
Lagali smo vas.
Mislim, nećemo vas pozvati u London, je l' tako?
Više vas nikada nećemo videti jer…
Ben i ja nećemo biti zajedno.
Ja sam prevarila Bena sa nekim drugim,
jer sam bila duboko nesrećna u našem braku.
I izvinila sam se, ali ovog vikenda je postalo jasno
da Ben i ja ne možemo to da prevaziđemo.
Čoveče.
Iskrenost. Konačno.
Mi verujemo da je iskrenost prvi korak u rešavanju problema,
i mislimo da ćete uspeti.
Ben mi je rekao da želi to.
Ben te mnogo voli, Luiza.
Izvinite, ne znam što sam rekla sve ovo.
Ne. -Ne, dobro je podeliti osećanja.
Mislim da treba da krenemo.
Poslaćemo vam račun za terapiju.
I videćemo vas oboje u Londonu.
Da.
Ante, hoćeš da nam otvoriš kapiju?
Ante!
Nema potrebe, druže.
Dobro.
Dobro, ostanimo staloženi.
Šta ćemo sa Antom? -Vratićemo se po njega.
Ne možemo da ga ostavimo.
Dušo, ako se mi ne izvučemo, ne možemo da mu pomognemo.
Znaš? Razumeš to?
Dobro. Osmehnite se i mašite.
Ćao!
Tata! Tata, stani! -Šta?
Bacio je Anta u jezero!
Sranje!
Dođavola! -Tata.
Dobro, uzmi volan. Samo vozi!
Bene!
Mama, stani!
Ante!
Šta želimo? Želimo… Plati i izvrši prenos?
Dvesta hiljada, muzika za uši.
Izvrši prenos, plati novom primaocu, i gotovo.
Nikada se nećete izvući za ovo.
Majk je već pronašao kupca za vaša kola.
Sledeće nedelje,
poslaćete mejl svom stanodavcu da se selite.
Drugi ćete poslati školi sa istom porukom.
Ne poznajete komšije, nemate jebeni posao,
nikome nećete nedostajati u gradu kao što je London.
Uzmite sve što hoćete. Samo nemojte da mi povredite porodicu.
Tvoju savršenu jebenu porodicu?
Ti ih ni ne voliš, druže.
Jer da ih voliš, ostavio bi ga u jezeru s njegovim roditeljima.
Ne brini, druže, uskoro ćeš biti s njima.
Ceo iznos. Prebaci.
Zašto ovo radite?
Jer ste nam dozvolili.
Vi jebeni ljudi.
Sa teslama na struju i vašom
tunom sa udice.
Dajete sebi zlatnu medalju
jer ste se sprijateljili s parom koji ima dete invalida.
Povraća mi se, jebote.
Agnes, ljubavi…
Zavrni rukav, hoćeš?
U redu je. U redu je. Ovo je veterinarski ketamin.
Neće je ubiti.
Bolje je sedirati.
Inače, migolje se unaokolo i prave prokleti haos.
Ant će vam reći.
Osim što ne može.
Kiro, molim te.
Ne smeš to da mu dozvoliš.
Ona je prva želela dete.
Ali nekako nikad ne uspe, zar ne, ljubavi?
Možda ovog puta hoće.
Da.
Slušaj, Pedi, molim te.
Ruke iza leđa!
Luiza! Luiza, molim te, ne ostavljaj me ovde s njim.
Ante! -Videla si kako me povređuje.
I ja sam ovde žrtva!
Molim te, molim te! Ja sam bila njegova prva!
Bila sam Agnesinih godina! Molim te, moraš da mi veruješ!
Molim te, ne ostavljaj me s njim!
Zajebi nju! Hajde! Hajde. -Molim te! Luiza, molim te!
Hajde!
Ulazite!
Sranje! Ko je to?
Sranje! Sranje! -O, bože!
U kuću! Tamo je fiksni!
Zatvorite kapke!
Pedi…
Odjebi! Ti si kriva za ovo, jebem ti.
Zamalo da me upucaš, jebote!
Dušo, potrebna si mi.
Pedi, druže!
Druže, u kući su.
Ne idu oni nigde.
Druže, ne smeta mi da učestvujem i dobijem svoj deo, ali ovo…
Videli su ti lice, Majk? -Da.
Onda si u ovome. Sviđalo ti se ili ne.
Dobro.
Telefon! Telefon! Hajde!
Hvala ti.
Dobro.
O, ne, jebem ti! 999.
Neko?
Hitna, koju službu?
Šta? Šta?
Mrtav je.
Jebote!
Dobro.
Bene.
Pogledaj.
Ako izađemo ovde i onda dole u šumu.
Mislim, oni u mraku… -Ne. Luiza, imaju oružje, znaš?
Oni love noću.
Ako uđu ovde, ubiće nas.
Luiza, ne znam šta da radimo. Ne znam!
Ne znam, žao mi je, Luiza.
Trebalo je… Jebote! Trebalo je da te poslušam.
U redu je! -Ne, nije u redu!
Nije trebalo da dođemo. Nije trebalo da ostanemo!
Bene! Prestani!
Slušaj me!
Pogledaj svoju ćerku.
Potreban si svojoj porodici.
Tata, ne sviđa mi se.
Vidi, u redu je, dušo.
Samo hoće da nas zaplaše. Znaš?
U redu je, maleni.
Nikada ne zaboravi ovo, Bene!
Pedijev kalvados 75% alkohola
Luiza. Luiza!
Vidi, slamnati krov štale.
Ako uspemo da ga zapalimo, možda će neko videti.
Zaista! Da li će uspeti?
Bože, ne znam.
Ima 75% alkohola, ali… ne znam.
Dobro. -Hajde. Hajde.
Bože. Brzo. Sad, sad. -Brže.
Bene, sad. Gospode!
Dobro…
Gospode! -Sranje!
Luiza! Hvataj! -O, ne, Bene! Podigni!
Dobro. Pucaj i onda ću baciti.
To nam je poslednji metak. -Samo pucaj, u redu?
Dobro!
Sranje!
Dobro, hajde! Brzo, brzo!
Uspeli ste?
Da, dušo. Pomoć stiže.
Dobro. Hajde, idemo. Hajde!
Jebote!
Druže, gore ti jebena kola. Dovršimo ovo.
Upecali su se, Majk.
Rekoh ti, trebalo je da ih odmah kokneš.
Zašto ovo radiš, igraš se sa hranom?
Ti si kao mačka moje mame.
Penji se na taj krov, u redu?
Dobro, ne mrdajte.
I ti, Hopi.
Sad, ne mrdajte i ne ispuštajte zvuk
dok opet ne čujete moj glas, važi?
Dobro.
MOĆNITALAS INSTANT ČISTAČ ODVODA
SUMPORNA KISELINA 91%
Bene, druže?
Jesi to ti?
Hoćeš malo da plešemo, Bene?
Odgovorićeš na izazov?
Ili ćeš nas pustiti da te poseremo kao tip na telefonu tvoje žene?
Da ste samo vas dvojica,
uperio si mu pištolj u glavu,
šta bi učinio?
Razneo si mi kola, pičko prevarantska.
Je l' to…
Moraćeš da platiš za to, Bene.
Ulazim, Bene!
Na krovu je.
Bene.
Dušo.
Ante!
Gde si, dečko?
Znam da me čuješ!
Skote jedan.
Neću da se pretvaram da nisam ljut.
Jebem ti!
Jebena…
Pedi!
Gde je ona?
Prođi tamo.
Proveri orman. -Dobro.
Ante, ljubavi?
Ako te čujemo i pokažeš nam gde si, bićemo blagi prema tebi.
Nema razloga da vas ne zadržimo oboje.
Ako ne, raskomadaću te sa seckalicom za drvo!
Popnimo se gore.
Jebena…
Bežite! Brzo, brzo!
Bežite! Brzo! Sad, sad, sad!
Sranje!
Brzo, brzo. Tamo!
Vode.
Jebote. Vode!
Hajde, deco. Napred.
Napred. Tuda, tuda!
Gospode.
Uzmi ključeve! -Šta? Šta…
Ključeve od kola.
Kroz potkrovlje. Potkrovlje.
Da li vidiš?
Vidim. Slušaj, slušaj.
Ti moraš ovo da uradiš.
Moraš sad da kreneš.
Moraš da ih uhvatiš, razumeš?
Ovo si ti zajebala, ljubavi.
Popravi ili je gotovo.
Daj mi.
Jebote. Majku ti.
Penjite se.
Dobro. Hvala bogu.
Dobro.
Tata!
Dobro si? -Da.
Dobro. Dobro. -Da.
Hajde. Tako je.
Dobro, samo pažljivo. -Ne.
Stani na merdevine.
Kiro?
Kiro!
Agi! -Upomoć!
Tata, molim te! -Držim te!
O, bože. -Držim te. Držim te.
O, bože. Dobro si?
O, bože!
Tako je.
Sakrij se iza kola.
Hej, idi kroz dvorište.
Hej.
Idi. Idi.
Odvedi Anta do kola. Stižem vas.
Idemo zajedno.
O, bože.
Kiro?
Skloni tu pušku, Bene.
Ne.
O, dušo.
Kiro, draga moja?
Kiro… O, draga moja.
Molim te. Molim te.
Učini sa nama šta želiš. Ali, molim te…
Ovu breskvicu?
Misliš da ću je povrediti?
Oduzeli ste mi moju Kiru.
Ona je sada jedina koju imam da se brine o meni.
Ali, oboma vam obećavam,
pazićemo jedno na drugo.
Ne!
Jebem ti!
O, bože!
Dobro.
Ante, idemo.
Ante. Hajde.
To je moj dečak.
Prevod i obrada: Jelena Đorđević
Preuzeto sa www.titlovi.com