SERIJA JE FIKCIJA.
NE OPISUJE RESNIČNIH DOGODKOV IN LJUDI.
Oče naš, ki si v nebesih, posvečeno bodi tvoje ime.
Pridi k nam tvoje kraljestvo,
zgodi se tvoja volja,
kakor v nebesih, tako na Zemlji.
Daj nam danes naš vsakdanji kruh
in odpusti nam naše dolge,
kakor tudi mi odpuščamo svojim dolžnikom
in ne vpelji nas v skušnjavo,
temveč reši nas hudega,
amen.
Preveč ljudi smo izgubili.
Skrajen čas je bil. Dobili smo, kar smo hoteli.
Pa dajmo. Hočejo vojno? Dobili so jo.
Ne bomo dovolili, da delajo, kar hočejo.
Zdaj gre zares.
Niso hoteli vojne? Zdaj jo imajo.
POLICIJSKA INVAZIJA V BG
Prosil sem, da preverijo žensko na slikah.
Mirela Leite, Jerusa Campello Athayde, Rafaela Siqueira.
Kako to misliš?
Identificirali so jo z različnimi imeni.
Potrebujemo njeno pravo ime in kriminalni dosje.
Ona je Bradocka izvlekla iz zapora.
Ampak komu to koristi?
Komu koristi ta zmeda?
Wilson, policija je vdrla v Božje mesto.
Kaj? -Vojna bo.
Tam te rabim. Pojdi.
Wilson.
Sem greste, medtem ko sem jaz tukaj?
Kaj naj čakam? Znoreli so.
Poslušaj me!
Vsega tega nisem organizirala, da bi...
Ne! Ni šans.
Jerusa. -Ne bom ostala.
Samo trenutek, takoj pridem.
Ne bom čakala, da me ubijejo. Povej jim.
Jebi se.
Že grem. Še na vece ne morem.
Ne bom je pustil na cedilu. Še nikoli je nisem.
To veš.
Končajmo to danes.
Izvoli. Z mano greš.
Izkažimo se za volivce.
Sranje! -K vragu!
Morala bi v hišo na vas.
Ne skrbi. Tukaj si varna.
Sama? -Tukaj si varna.
Nisem. -Vrnil se bom.
Pusti mi bombo.
Gremo!
Sranje!
Daj...
Gremo! Hitro!
Gremo!
Dajte! Zažgite to!
Nihče ne gre noter!
Sranje! Gremo!
Gremo!
Pozor, meščani!
Kosec je prišel po vašo dušo!
Ne morete ubežati. Kdor bo oborožen, bo umrl!
Gremo, hitro!
Sranje! Gremo!
Pozor, meščani! Kosec je prišel po vaše duše!
Ne morete pobegniti. Kdor je oborožen, bo umrl.
Pozor, meščani! Kosec je prišel po vaše duše.
Že leta gledamo vojne,
in vsak dan objavljamo tragedije.
To bi nas moralo povezati,
v resnici pa se vsi bojimo,
da bi nam Kosec vzel dušo.
VOJAŠKA POLICIJA
Pozor, meščani! Kosec je prišel po vaše duše!
Ne morete ubežati. Kdor je oborožen, bo umrl.
Gremo, dajmo!
Pelji nas.
Počasi. Tu so nedolžni.
Zaupajte mi. Gremo!
Za mano.
Gremo!
Mater.
Pridi, mama.
Pusti, doma imam hrano.
Naj kar vse pustim?
Pojdi po Leko. -Policija je tukaj.
Zdaj ali nikoli. -Briga me!
Pojdi po Leko!
Gremo. -Kdo to pravi?
Jaz, tvoj oče. To je ukaz.
Roke gor! Takoj!
Počakajte! Civilist je!
Pustite ga!
Pojdi domov.
Civilist je.
Ko se boriš z dilerji,
se moraš zavedati, da so tukaj njihove družine.
V vojski
pa so vsi sovražniki.
Si zaklenil? -Ja.
Previdno.
Strah se spremeni v paniko.
Stoj! Prepozno je!
Gremo!
Dajmo!
POLICIJA V BOŽJEM MESTU NAŠLA NARKOŠEFA
V živo se oglašamo iz Božjega mesta, kjer poteka racija
s tajnikom varnosti Reginaldom Cavanijem
in njegovim sinom Israelom.
Povejte nam, kaj počnete.
Vsi, ki me poznajo, vedo, da se vsak dan trudim
za večjo avtonomijo policije
in za varnost meščanov.
Pezde izdajalski!
Vam je dal guverner navodila za operacijo?
Imam popolnoma proste roke.
Izvajali bomo zakon
in pri tem pazili na dobre meščane Ria de Janeira.
So ljudje z vami?
Popolno podporo imamo.
Dovolj imajo nasilja.
To je bilo pravilno.
Alexandrovi vladi je najpomembnejša varnost ljudi.
Ljubljenega človeka sem poslala v zapor.
Da bo Rio spet tako čudovito mesto, kot je bilo.
Ne, mama.
Rešila si mu življenje.
Pojdite domov.
Grdo bo.
Berê!
Berenice! -Samo trenutek.
Berê! -Že grem! Kdo je?
Nekaj moramo narediti.
Kaj? -Ne vem.
Govoriti morava s šefom ali z novinarji.
Ne smeva dovoliti, da umirajo nedolžni.
Usedi se, poba. Živciraš me.
Moram.
Ne bodi trapast. Vse boš samo poslabšal.
Ne bom se streljal prvič in ne morem samo čakati.
Ligia, pazi nanje. -Ne odidi.
Ljubi bog...
Za zid! Hitro!
Noge narazen!
Gremo!
Si nor? Fotografiraš?
In? -Krogle letijo vsepovsod.
Pa vidva?
Z mediji bom govoril, da bo tega konec.
Jaz tudi. -Gremo.
Ne, počakajta. Tam so.
Semkaj.
Klinc ga gleda.
Sranje!
K vragu!
Gremo! K vragu!
Daj! Sranje!
Ne govori mi, naj se umirim.
Pogovorimo se o tem. -V rit s tem.
Sita sem pogovorov.
Barbantinho ima prav. -Kar pojdi.
Nima časa. -Značko rabim. Počakaj.
Neuporabna je. -Ni. Novinar sem.
Skupnost je vpletena v vojno tolp,
ki jo je izzval diler Bradock.
Prasec! -Tam je.
Ljudje hočejo v Riu mir in varnost.
Zato smo tukaj. -Trenutek, Reginaldo.
Rad bi se pogovoril! Delam v mestnem svetu.
Sem glas skupnosti!
Samo minuto rabim.
Najpomembnejša nam je varnost Ria.
Pomembno je!
Nedolžni bodo nastradali!
Ljudje naj raje ne hodijo ven. -Slišiš?
Poskuša... Ne dotikaj se me!
Prste proč!
Nehaj politizirati. Iz skupnosti smo.
Meščani, ostanite doma. Ne hodite na ulico.
To je za vašo varnost.
Tudi novinarji bi morali biti previdni.
Ne hodite... -Me zafrkavaš?
To bi radi danes natančno rešili.
Drekač! Me ne boste pustili? V čem je problem?
Ja, Drekač! Koga hočeš pretentati?
Kriminalcev in njihovih sostorilcev ne bomo prenašali.
Pustite me!
Ona živi tukaj! -Počakaj.
Počakajte! Ona živi tukaj!
Pustite jo!
Ona živi tukaj!
Novinar sem! Poznam ga!
Tukaj živi!
Nisem kriminalec! -Pusti jo!
Pusti jo! Poslušajte.
Ja, pusti me! Kreten!
Vem, kdo si.
Pezde!
Najslabši si! Si v redu, Barbantinho?
Sranje!
Si v redu?
V redu je, Barbantinho. -Vidiš, kaj si naredil?
Prekleto!
Ne dotikaj se ga. -Tožil te bom!
Ne boš se izvlekel! Slišiš?
Gremo, Barbantinho. -Pridi.
Tako je v favelah. Taki so do nas!
Vsak dan je tako!
To je predvidljiva reakcija.
Predvsem zaradi lažnih vodij,
povezanih z organiziranim kriminalom.
Zagotavljam vam, da ne bomo prenašali
kriminalcev in vseh, ki jim pomagajo.
Konec je.
Odvrzita orožje.
Speljita se! Proč!
Kaj hudiča, Delano?
Si znorel?
K vragu, Santos!
Zakaj si to naredil?
Santos, si znorel?
Vrni se sem!
Zakaj si to naredil?
Ti fantje niso bili oboroženi!
Nismo zato tukaj!
Kaj je to?
Njega vprašaj!
Povej, Delano!
Barabama je pustil, da sta odšli.
Isti si kot oni.
Vrni se v Kosca.
Ostani tam, dokler ti ne rečem!
Tukaj so. -V redu je.
Pojdimo tja.
Kar pojdimo.
Sranje!
Hitro.
Vrni se.
Barbantinho.
Raketa, umrl boš.
Si znorel?
Prosim te, bog.
Nočem umreti.
Sranje!
Prasci!
Tukaj imate!
Prasec!
Tam!
Ne hodi, prosim te!
Vrni se!
Pojdi!
Berenice! Pridi sem!
Berenice, zmigaj se! Barbantinho!
Pridi že.
Prosim te, Barbantinho!
Barbantinho! Prosim te, Berê! Pridita sem!
Berenice! Beži!
Ne streljajte! Stojte!
Stojte! Ne streljajte!
Stojte!
Umaknite se!
Gremo!
Sranje! Skrij to!
Si nor?
Počakaj. Sta iz Božjega mesta?
Ja.
Spodaj pojdi. Za enega plačajta.
Naučita se rešiti od tam.
Ne smeta ostati.
Preveč je barab in policije.
Raketa. -Kaj je?
Se spomniš, ko sva hotela oropati avtobus?
Ja.
Bila sva mevži.
Ne, stari.
Samo pogumni odnehajo. -Ja.
Raketa...
Celo življenje sva bežala pred policijo.
Pa naju poglej zdaj.
V Koscu sva. -Ja.
Kako je grd. -Totalno sranje.
Drži se. Blizu smo.
Zbudi se. -Poglej me.
Bodi močen.
Prasec prav danes ne more voziti hitreje?
Vozi! -Glej me.
Strelna rana!
Mrzel je.
Umaknite se!
Nujni primer!
Tukaj počakajte.
Ostani močen, Barbantinho!
Nikoli ne bomo vedeli, kdo je pritisnil na petelina.
Vendar to ni bila zablodela krogla.
Vedno najdejo isto tarčo.
Revne, črne in prebivalca kartela.
RED IN NAPREDEK
Slišal sem jih.
Kako si?
Službo imaš. -Ne, stažiram.
Vendar boš zaslužil.
Bore malo, ampak vseeno.
Lahko imaš ves denar na svetu.
Veliko vilo.
Lahko potuješ po svetu.
Ampak tvoja vrednost se meri
s številom src, ki si se jih dotaknil.
Če bi vsaka molitev Barbantinhu
dala malo življenja,
bi živel tisoč let.
Sranje!
HOČEMO PRAVICO
BOŽJE MESTO ŽALUJE
HOČEMO PRAVICO
Rada bi bila srečna
in mirno hodila po faveli, kjer sem rojena.
Rada bi bila ponosna,
z zavestjo, da si revni zaslužijo živeti.
Rad bi bil srečen
in mirno hodil po faveli, kjer sem rojen.
Rad bi bil ponosen,
z zavestjo, da si revni zaslužijo živeti.
Radi bi bili srečni
in mirno hodili po faveli, kjer smo rojeni.
Radi bi bili ponosni,
z zavestjo, da si revni zaslužijo živeti.
Rad bi bil srečen...
In mirno hodil po faveli, kjer sem rojen.
Rad bi bil ponosen,
z zavestjo, da si revni zaslužijo živeti.
Rad bi bil srečen
in mirno hodil po faveli, kjer sem rojen.
Rad bi bil ponosen,
z zavestjo, da si revni zaslužijo živeti.
Drage oblasti,
ne vem, kaj naj še naredim...
Vrni se. -Nikar.
Vrni se!
Živim v faveli in nihče me ne spoštuje.
Mavrica in sreča gresta tu z roko v roki.
Pojdi domov, mama! -Ne!
Molim k svetniku zaščitniku, a prekine zvok me krogle.
Ne delaj tega!
Pojdi! Lígia!
Medtem ko bogati živijo v lepih hišah,
revne ponižujejo in pretepajo v favelah.
Poslušaj me. Pojdi domov z mojo mamo.
Nasilja ne prenesem več.
Oblasti prosim. naj bodo sposobne.
Rad bi bil srečen
in mirno hodil po faveli, kjer sem rojen.
In rad bi bil ponosen...
Ja...
Rad bi bil srečen
in mirno hodil po faveli, kjer sem rojen.
Rad bi bil ponosen,
z zavestjo, da si revni zaslužijo živeti.
To ni pošteno! -Pustite nas pri miru!
Dovolj! -Ne hodite več sem!
Na moj ukaz!
To ni prav!
Ostanite tukaj!
Stojte! Policist sem!
Ne uporabite sile!
Ne!
Drekač! -Ne!
Izdajalec!
Pojdite proč! Pojdi!
Spelji se!
Me boš ubil?
Daj!
Ne bom odnehala!
Ne grem!
Ubiti me boš moral!
Nikamor ne grem!
Sranje!
PROTESTI ZARADI SMRTI VODJE SKUPNOSTI
Kdo je to odobril?
Položaj je ušel izpod nadzora.
Umakni jih!
Ali bi rad še enega mučenika?
Ista sem kot vi!
Ne grem!
Vsi smo isti! Odidite!
Ne premikaj se! -Ne bom vas pustil!
Ne grem!
Ko sem to fotografiral, nisem vedel,
da bo slika končala na naslovnici
in da bo Beri spremenila življenje.
Ampak o tem vam bom povedal drugič.
Najpomembneje je,
da je bil Berenicijin pogum pred policijo
nekaj najlepšega, kar sem videl v Božjem mestu.
João Augusto Barbacena.
Bil je znan kot Barbantinho.
Še ena žrtev, samo še ena,
v vojni med kriminalom in vlado,
ki je polna kriminalcev, predsednik.
Kriminalci v oblekah, ki ubijajo nedolžne meščane.
Navsezadnje,
kdo ima korist od Barbantinhove smrti?
Se opravičujem.
Koliko jih mora še umreti?
Predsednik, prosim vas.
Rad bi mu izrekel sožalje.
Ni izgubil samo svetovalca, ampak tudi prijatelja.
Pripravil sem predlog,
da park v Božjem mestu poimenujemo
v čast Barbantinhu.
Zagotovo se šalite, svetnik.
Mislite, da je to cirkus?
Ker ste klovn.
Pokažite spoštovanje. -Oprostite.
Ampak oče tega gospoda
je odgovoren za operacijo,
zaradi katere je umrl moj svetovalec.
Park bodo poimenovali po njem,
da bodo po njegovi smrti zaslužili!
To je demagogija!
Z njegovo smrtjo hočete zaslužiti.
Ta gospod je demagog!
Pretvarja se, da je žrtev! Nasilen je!
Bi se tepel?
Kriminalec! -Pridi!
Kriminalec si! Pustite ga!
Ne rabiš batin! Moje besede so dovolj!
Neverjetno.
V Božjem mestu
se učimo prenesti poraz,
kot da bi gume menjali, medtem ko se avto premika.
Časa za solze ni, pot pa je dolga.
To moramo zabarikadirati in vse zažgati!
Se strinjam.
Barikade!
O tem napiši članek.
Organizirajmo se.
Pustite mi do besede. -Nekaj bi rad rekel.
Prosim vas.
Žalostno je. Vem, da so vsi žalostni.
Ampak nekdo se mora boriti za to, v kar je verjel Barbantinho.
Res? Kako?
Nekdo mora nadaljevati njegovo delo.
Ja. -Kaj?
O čem je sanjal?
Da bi nekdo od nas delal med oblekami.
Še ohladil se ni, pa že govoriš o tem?
To je hotel.
Aretiramo jih in kaznujemo,
mediji in aktivisti pa jih izpuščajo.
Waldemar Bradock je s pokolom
prevzel Božje mesto.
Za to so plačali nedolžni.
Človek, ki je umrl,
bi bil še tu, boril bi se za Božje mesto,
če ne bi bilo Waldemara Bradocka.
On je pošast.
Lovimo ga kot žival,
kar tudi je.
Zbasali ga bomo v zapor, za rešetke.
Računamo na ljudi.
Umiri se! -Jerusa...
Kako me lahko krivijo za Barbantinhovo smrt?
Nikogar nisem ubil. To veš.
Ta kurbin sin...
Vse si izmišljuje!
Pezde!
Preklemano.
Sin tajnika za varnost
je skupaj z dekletom največjega dilerja v Riu.
To je za na naslovnico. Sranje.
Halo?
Kaj?
Felipa so umorili.
Kdo je Felipe?
Tip, ki nam je dal zgodbo v Gardeniji.
Oče Henrique misli, da je naslednji.
Oglasi se.
Wilson, nihče se ne oglasi.
Nič.
Greva.
Živjo!
Se ne bosta poslovila?
Kako vama lahko pomagam?
Rada bi govorila z duhovnikom.
Povej.
Zasebno je.
Tukaj ni nič zasebno, črnuh.
Zini.
Povej.
Poslušajte!
Muca mu je snedla jezik.
A ne, črnuh?
Mislite, da sem butast.
Mislite, da ne vem, kaj delate?
Nasvet vam bom dal.
Ne, idejo.
Pojdite iz Gardenije, in se ne vračajte.
Slišal sem, da ptice, ki preveč pojejo, poginejo.
A ne, oče?
Izvolita. -Pridi, Lígia.
Vse zapišita.
Oba napišita poročilo o operaciji.
In bodita usklajena!
Oprostite, ampak veste, kaj se je zgodilo.
Res?
Kaj?
Veste, da so naši streljali v nedolžne. Civiliste so napadali.
Spet braniš barabe?
Branim to, kar je prav.
Vsi vemo, kdo si.
Kdo sem? Povej.
Sin barabe.
Nokavt Ned, Mali Zé.
Kdorkoli je bil tvoj oče, je bil baraba.
Zapri prekleta usta!
Kaj hudiča?
Živjo, mama. -Naj te Oxala blagoslovi.
Ej.
Kaj se je zgodilo?
Delano, kaj je?
Suspendiran sem.
Suspendiran? Zakaj?
Kaj se je zgodilo? Povej mi.
Delano!
Kdo je moj oče?
Zakaj te to zanima?
Povej mi.
Povej! Vem, da... -Jaz sem tvoj oče!
Tvoj oče, tvoja mama in babica.
Vzgojila sem te. Jaz sem tvoj oče.
Delano, pridi. Nekaj ti moram povedati.
Kaj?
Ljudje hočejo, da prevzamem Barbantinhovo mesto.
In ti si privolila.
Ne vem, ali so ti povedali, vendar je to nevarno.
Ti si zapustil Božje mesto, da bi bil policist.
Nisem odšel.
Tukaj sem, mama.
Vedno govoriš, da se morajo stvari spremeniti znotraj.
Zato sem hotel priti v policijo.
Kdo bo vodil skupnostni center, če greš?
Poklicala sem vas, ker nimamo veliko časa.
Nadaljevati moramo sanje našega prijatelja.
Barbantinhove sanje.
Ampak jaz nisem prava oseba za to.
Rada bi ostala tukaj,
in v skupnostnem centru skrbela za otroke.
Vendar vem, kako bi lahko nadaljevali njegov boj.
Če sem iskrena, je najboljša.
Dobra je in močna.
Ta ženska.
Jaz?
PO ROMANU PAULA LINSA "BOŽJE MESTO"
PO NAVDIHU FILMA F. MEIRELLESA "BOŽJE MESTO"
BOŽJE MESTO BOJ SE NADALJUJE
MEDIATRANSLATIONS