Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Sanoinhan olevani pahoillani.
Anteeksi nyt, Renn!
Aiotko rangaista minua ikuisesti?
Aiotko? Voi luoja.
- Tosi surullista. - Jätit minut.
Tiedän kyllä. Luulin, että olit vieressäni.
- En ollut. - Tiedän sen.
- Olin kaupassa. - Tiedän.
Joku vanha nainen kyseli, olinko eksynyt. Sanoin, että en ollut,
mutta hän kyseli silti, ja hengitys haisi paristoilta.
AA-paristoiltako?
Hei, Renn.
Olen todella pahoillani. Se ei toistu enää koskaan.
- Lupaatko sen? - Vannon sen.
En enää koskaan jätä sinua kauppaan.
- Etkö koskaan jätä minua? - En koskaan.
- Varmastiko? - Varmasti.
Selvä.
En koskaan jätä sinua.
Lupaan sen.
Renn, hän on poissa.
Davis täällä. Jep.
Cleveland. Mukavaa lentomatkaa.
- Selvä. - Seuraava.
Hei, minä tässä taas.
Yritän tavoittaa sinut ennen lentoa.
Täällä tapahtuu paljon, joten kaipaan apuasi.
Hei, Renn. Kevin täällä. Luulen, että asia on näin.
Yritän saada sinulle ylennyksen.
Se on suuri kunnia. Mieti asiaa pari päivää.
Soitan sinulle.
Hei, isä täällä.
Seuraan lentoasi, jos muutat mielesi -
ja haluat, että haen sinut. Mukavaa, että tulet kotiin.
Onko siellä mitään?
- Anteeksi. - Onko siellä mitään?
- Ei. - Ikävä juttu.
Toivoin avaruusolentoja, robotteja tai robottiolentoja.
Tiedäthän?
Helpotti, kun ei näkynyt mitään.
Haluat lennon olevan rauhallinen.
Minä taas, joka pelkään lentämistä,
haluan sen muuttuvan Michael Bayn elokuvaksi.
- Miksi niistä? - Con Airiksi.
En usko, että hän ohjasi sen.
Se on silti loistava elokuva.
Onko Con Air loistava elokuva?
Jokainen 90-luvun toimintaleffa on loistava.
- Pelkäät siis lentää. - Kyllä.
Ja jokainen 90-luvun toimintaleffa on loistava.
- Totta kai. - Tämähän sujuu hyvin.
- En silti tiedä sinusta mitään. - Kysy pois.
Kadut vielä tuota. Kyselen paljon.
Millaista musiikkia kuuntelet?
Entä koirat? Pitäisikö lopettaa keskustelu tähän?
Mitä teet työksesi? Jäätkö Clevelandiin?
Oletko sieltä kotoisin? Ja mikä nimesi on?
Vastaan järjestyksessä, jos muistan ne.
Surullista brittipoppia.
Tykkään koirista. Ne ovat ihmisiä parempia.
Olen kirjailija. Synnyin ja vartuin Clevelandissa.
Ja nimeni on Renn.
Sinun vuorosi.
- En ole Clevelandista. - Selvä.
Menen sinne työkonferenssiin. Olen Zoey.
Nautit Clevelandin ihanasta säästä.
Tämä on kamalaa.
Totta.
- Onko tuo rouvasi? - Ei, vaan sisko.
Tulitko tapaamaan sukua?
Kyllä. Tavallaan.
- Selvä. - En oikeastaan.
Hyvin epämääräistä,
ja tekee mieli kysyä vielä vaikka mitä,
mutta kyytini tuli nyt.
Olet uusi täällä.
Jos haluat ravintolasuosituksen...
- Haluatko... Ei meidän tarvitse. - Anna kännykkäsi.
Selvä.
- En koskaan tiedä, miten pyytää sitä. - Se meni hyvin.
Niinpä.
- Erittäin. - Tässä on.
Nähdään.
Mennään pitkää reittiä.
- Mitä? - Pitkää reittiä.
- Määränpäähän, jos sopii. - Se on todella outo pyyntö.
Se on aika kallista, mutta mikäs siinä.
- Kunhan annat viisi tähteä. - Kiitos.
- Mitä? - Näytä kätesi.
- Äiti, varastitko espressolusikan? - Minkä lusikan?
Lusikan, jonka pyysit tarjoilijalta espressoon,
vaikka et tilannut espressoa. Se.
- Ai, se. - Niin.
Mitä siitä?
Et voi varastaa espressolusikoita.
- He valmistautuvat. - Ketkä?
- Ravintolat. - Mitä tarkoitat?
On ylimääräisiä. He ilahtuvat, kun niitä viedään.
Ilahtuvatko?
Miksi?
Niitä pitää varastaa. Niitä on liikaa.
Liikaako?
Heiltä loppuu tila.
Nyt se tuntuu järkevältä.
Olet lusikoiden Robin Hood.
Niin.
Olet kleptomaanikko. En tiedä, mitä sanoa.
Ihan hullua.
- Varastit kaikenlaista taas. - Pelkän lusikan.
Hymyile. Äitini, rikollinen. Lähdetään.
NOVELLIEN KIRJOITUSKILPAILU
Hetkinen vain. Niin?
- Hei. - En kuullut tuloasi.
Tulin juuri. Matka kesti ikuisuuden.
Olisin tullut hakemaan.
- Sinulla on varmaan kiireitä. - Isä olisi tullut.
Ei tarvitse, Leigh. Tulin nyt.
Selvä.
- Onko kaikki hyvin? - Mitä?
Oletko kunnossa?
Olen.
Annan sinun asettua aloillesi.
Menen vain...
Tähdätään siihen, että lähdemme yhdeksältä huomenna,
koska meillä on paljon tehtävää.
- Yhdeksältä. Hienoa. - Selvä.
- Kiva, että olet kotona. - Mukava nähdä.
Mitä minä oikein puhun?
Ei se ole siellä. Siirsin hyvän viinan.
Olisin tullut hakemaan sinut.
- Tiedän. - Tykkäät tulla pitkää reittiä.
Mitä kuuluu?
Ihan hyvää.
- Mitä sinulle kuuluu? - Minulleko?
Olitte naimisissa 15 vuotta, isä.
Keskitytään sinuun. Miten töissä menee?
Onko hyvä asunto?
Se on ihan hyvä. Mistä on kyse?
Mitä?
Tuntuu siltä, että petän sinut.
- Mitä tarkoitat? - Petän sinut.
- Ethän. - Siltä se tuntuu.
Tuntuu, että pitäisi sanoa jotain lohdullista ja syvällistä.
- Mitä? - En tiedä.
Siteerata Thoreauta.
En tiedä, onko hän oikea kirjailija.
- Se metsäkaveri? - Niin. Hän meni lammelle.
- Miksi siteeraisit häntä? - Teemme niin.
Kun meillä ei ole sanoja,
lainaamme niitä muilta.
En kaipaa puusitaattia selvitäkseni.
Minulla on kaikki hyvin, samoin sinulla.
Leigh on Leigh, ja kaikki on hyvin.
Meillä ei ole kaikki hyvin. Olemme virallisesti surkeita.
Katso nyt meitä. Juuri nyt olemme isä ja poika -
keittiössä ryyppäämässä illalla.
Kaikki sanomani kuulostaa siltä,
että googletin, miten läheistä lohdutetaan.
- Teitkö niin? - Kyllä.
- Mitä siinä sitten luki? - Että mokaan tämän.
Etkä mokaa. Olet täällä.
Tarjosit lempiviinaani.
- Googletit jotain... -"Miten läheistä lohdutetaan."
Miten läheistä lohdutetaan. Pärjäät hienosti.
- Hienosti? - No, hyvin.
Hyvin.
Lähes surkeasti.
Jos olisit oikeasti hyvä, se olisi outoa.
Näin on parempi. Et saa olla ammattilainen tässä.
Kiitos.
- Oloni parani. - Totta kai. Siksi olen täällä.
Selvä on.
Hyvä.
- Okei. - Hyvää yötä.
- Älä valvo myöhään. - En toki. Olen ihan poikki.
Tuntuu oudolta, kun suun kautta hengittävä,
ällöttävä ystävä ei ole välillämme.
Minulla on ikävä häntä.
Kaipaan häntä todella paljon. Tässä sitä silti ollaan.
- Olet upea. - Halusin näyttää hyvältä.
Lentokoneminä oli lentokoneminä.
- Mitä saisi olla? - Samppanjaa, kiitos.
- Fiiniä. - Haluan oikeaan tunnelmaan.
Samppanjaa hänelle. Ja tequilasooda limetin kera.
- Etkö muuta sano? - Mitä haluat?
- Tämä on Cleveland. - Miten?
Vaadin enemmän.
Pitää kiskoa se sinusta.
- Olet potilaitani pahempi. - Potilaita?
Oletko lääkäri?
- Terapeutti. - Voi ei.
Tämä on paha juttu, mutta pitää lähteä.
- Oli tosi mukavaa. - Älä nyt.
On kulunut kaksi tuntia. Miksi kerrot vasta nyt?
- Pitääkö vastata tuohon? - Ei.
Eikö siellä, missä asut, ole terapiakonferensseja?
On kyllä.
Miksi sitten Cleveland?
Miksi kysyt yhä minulta? Kysyin sinulta.
Millaista oli varttua Cleven maassa?
Vastasin jo, mutta hyvä on.
Vietetään aikaa kellarissa, pussaillaan kellarissa.
On aika paljon kellariin liittyvää toimintaa.
Vietetään aikaa perheen kanssa.
Sekä ystävien kanssa. Siinä kaikki. Sinun vuorosi.
Olen täällä terapiakonferenssin takia.
- Joten... - Niin, mutta...
Olen myös eroamassa.
En tiennyt, että Clevelandiin tullaan eroamaan.
Ei tullakaan, mutta tänne tullaan,
kun eksä muuttaa vihdoin pois,
ja pitää olla poissa pari päivää.
Mikä sitten oli kuolinsyy?
Kuolintodistuksen mukaan hänen uskottomuutensa,
mutta se on kuin sanoisi,
että Arpinaama kuoli pudottuaan kielekkeeltä,
eikä tuhansiin luoteihin, jotka osuivat häneen matkalla alas.
- Loistava Arpinaama-viittaus. - Kiitos.
Olen pahoillani. Se on ikävää.
Minä en ole.
Entä sinä?
Muistan, kun sanoit -
viettäväsi aikaa siskosi kanssa. Miksi palasit kotiin?
- On sukukokous. - Kiva juttu.
Aivan.
Kippis sinulle, kun vietät aikaa perheen kanssa.
- Kippis. - Kippis.
- Tämä oli todella mukavaa. - Niin oli. Kiitos.
Otatko vielä toisen?
- Otan. - Selvä.
Miten lento sujui?
Ihan hyvin.
Söitkö sinä?
En.
Jos sinulla on nälkä, siellä on ruokaa.
Ravintolassako?
Toki siellä on ruokaa.
Sanoin vain kaiken varalta.
Ei ole nälkä. Ketkä tulevat sinne?
- Äiti, Leigh, minä, sinä ja Rick. - Rick?
- Odotatko Rickin tapaamista? - En malta odottaa.
- Yhtä suurta onnellista perhettä. - Se on silti perhe.
Juuri sitä äitisi kaipaa nyt.
- Sitä ja ihmettä. - Et tiedä sitä.
Olen nähnyt tutkimukset.
- Jos olet väärässä... - Tarkoitan tapaustutkimusta.
Mitä vikaa myönteisyydessä on?
Pitäisikö siis esittää?
Teeskennellä? Älä viitsi, isä.
En väitä, että tästä tulee helppoa.
Enkä sano, että pitäisi teeskennellä tai esittää.
Tarkoitan vain, että älä suunnittele menettäväsi hänet.
Koska...
Tulossa on yhä paljon muistoja, jotka menettäisit.
Niin.
- Wheeland. - Oikeastaan Barona.
- Hei. - Hei.
Mukava nähdä.
- Näytät hyvältä. - Niin sinäkin.
Kiva paikka.
Toivottavasti ruoka on hyvää.
- En tiedä. - On se varmaan.
Ennen kuin aloitamme, minulla on kaksi sääntöä.
Yksi: täällä ei sitten itketä.
Jos joku itkee, hän menee vessaan.
Ja kaksi: ei tehdä tästä outoa.
Tiedän, että Rick on tulossa. Darren on täällä.
Ensimmäistä kertaa olemme kaikki yhdessä.
- En halua sen olevan kiusallista. - Selvä.
Rikoit toista sääntöä.
Tilasin sinulle tequilaa.
- Talon viiniä. - Saanko minäkin?
Kiitos, äiti.
- Olisi pitänyt ottaa pullo. - Tiedän.
Miten lento meni?
Ihan hyvin. Se oli aika pitkä.
Heti alussa -
vieruskaveri päätti riisua kenkänsä.
- Mitä? - Voi ei.
- Ja sukkansa. - Ei.
Puolessavälissä hän otti esiin kovaksi keitettyjä munia -
ja alkoi kuoria niitä.
Ei ole totta.
- Kuka ottaa munia mukaan? - Vannon sen.
On mukavaa nähdä sinut.
Samoin.
Kiitos, että sain tulla mukaan.
Se oli ystävällistä.
Hei.
- Hei. - No niin.
Täytyy tästä...
- Hei. - Anteeksi, oli kamala ruuhka.
- Ei se mitään. - Oli hurja päivä.
Mitä? Hoidin puhelun loppuun baarissa.
Mistä jäin paitsi?
Kiitin Leigh'tä,
kun hän tuli mukaan klinikalle.
- Totta kai. - Kiitos. Anteeksi, etten minä voinut.
Ei se mitään. Juodaan siis malja.
Kiitos kaikille, että tulitte.
Olen kiitollinen siitä, että tulitte tänne.
Tiedän, että seuraavat kuukaudet ovat rankkoja.
Rikon ensimmäistä sääntöä.
- Mitä? - Hassua.
Mitä sääntöä? Laatiko hän sääntöjä?
Ei sillä ole väliä.
Paljon onnea vaan
Paljon onnea...
Kerro nyt.
Haemme sairaalasta hänen tavaransa.
Sitten tapaamme Rickin hautaustoimistossa.
- Sitten menemme tapaamaan pappia. - Mitä?
Pappia.
- Pappiako? - Pappia.
- Ihan oikeaa pappia? - Kyllä.
- Hän on juutalainen. - Rickin mukaan hän halusi papin.
- Papin? - Niin.
- Hautajaisiinsa? - Niin.
- Vaikka hän on juutalainen. - Sanoit sen.
- Tämä on älytöntä. - Rick sanoi niin.
Juutalainen äitimme halusi papin hautajaisiinsa.
28 vuoden aikana en kertaakaan kuullut hänen sanovan:
"Kun kuolen, hankkikaa joku sattumanvarainen pappi -
pitämään muistopuhe hautajaisissani."
Rick päättää.
- Miksi? Me olemme hänen lapsiaan. - Rick maksaa sen.
- Voi luoja. Tuo on järjetöntä. - Miksi?
Kyse ei ole siitä, että hän maksaa aterian,
joten mennään pihvipaikkaan. Kyse on äidin elämästä!
- Mitä helvettiä? - Tässä on ohukaisia.
Sitten on rapeaa pekonia.
Melonia ja jogurttia. Onko näin hyvä?
- Kiitos. - Kiva.
Hyvä on.
Entä sitten?
Menemme äidin luokse ja valitsemme vaatteet...
Arkkua varten?
- Hän halusi tulla tuhkatuksi. - Et tiedä sitä.
- Hän inhosi tätä paikkaa. - Eihän.
Leigh, hän inhosi tätä paikkaa.
Ehkä hän piti siitä, koska syntyi täällä,
mutta hän inhosi tätä paikkaa.
Nyt hänet haudataan Clevelandin kylmään maahan ikuisesti.
Jos olisit vastannut puhelimeesi edes kerran,
kun yritin soittaa ja tekstata,
olisit ollut mukana päätöksissä.
Ihan sama.
Rukoilkaamme. Kiitos tästä ruoasta, aamen.
Selvä.
Pappi olisi tehnyt sen paremmin.
- Voitko auttaa? - Toki, anteeksi.
Ohiossa on hoitokeino. Tulokset ovat lupaavia.
- Mistä tiedät sen? - Se lukee tässä.
Tulokset ovat kaikissa hyviä.
Mistä tiedämme, että se on hyvä valinta?
Yksi on MD Andersonissa.
Voisin soittaa Lisalle, joka auttaa tässä...
LAHJATAVARALIIKE
Hän rakasti tuota.
Hän nukkui sen kanssa joka yö.
- Sinä olet varmaankin Renn. - Kyllä, hei.
- Mukava tavata vihdoin sinut. - Hei.
- Otan osaa. - Kiitos.
Renn, tapasitko Kimin? Hän huolehti hienosti äidistä.
Tarjosi ylimääräisiä jälkiruokia.
Oli ilo tuntea äitinne.
Seuratkaa minua. Pakkasin loput hänen tavaroistaan.
Kiitos, huone.
- Et voi olla siellä ikuisesti, äiti. - Kyllä voin.
Mitä jos tulemme sinne?
Se on ihan sama kuin jos tulisin sinne.
- En tee sitä. - Se on väliaikaista.
Ne kasvavat takaisin. Älä stressaa.
Mitä jos otat kuvan ja lähetät sen meille?
Silloin emme näe sinua, etkä sinä meitä.
Hyvä on. Teen sen. Tähän menee vain hetki.
Voimmeko lopettaa?
Leigh? Voimmeko pysähtyä jonnekin?
- Ei käy. Meillä on tietty aikataulu. - Hetkeksi vain.
- Mitä Johnille kuuluu? - Hyvää.
Milloin hän tulee?
En tiedä. Hän hoitaa sitä.
Mitä se tarkoittaa?
Hänen pitää hoitaa asioita.
Hän tulee sen jälkeen.
Suutuitko minulle?
En.
- Oletko varma? - Olen.
Vaikutat suuttuneelta.
Miksi sinua yhtäkkiä kiinnostaa se, miltä minusta tuntuu?
Puhutaan jostain muusta.
Mitä Johnille kuuluu?
Komediassa tuota sanotaan paluuksi.
En halua puhua komediasta.
Odota. Voimmeko puhua aikataulusta?
- Mitä siitä? - Sitä pitää muuttaa.
- Miksi? - Minun pitää ostaa solmio.
- Etkö tuonut sitä? - En omista sellaista.
- Etkö omista solmiota? - En mustaa.
- En sellaista, joka käy hautajaisiin. - Hyvä on.
Miksi se ärsyttää sinua?
Voit lainata autoani myöhemmin.
Kiitos.
Voinko lainata sitä nyt?
Niin masentava paikka, että haluan ajaa seinään.
- Hitto. Näin tuon. - Minkä?
- Tuo oli hymy. - Eikä ollut.
Luuletko, etten näe sitä?
- Se oli hymy. - Lievä hymy.
- Silti hymy. - Hyvä on, se oli hymy.
HAUTAUSTOIMISTO
Etsin nyt Rickin. Älä ähkäise.
Etsi vain. Minä pysyn täällä Surukaupungissa.
LÄHEISEN MENETTÄMINEN EI TARKOITA ITSENSÄ MENETTÄMISTÄ
JOKAINEN ELÄMÄ ON JUHLIMISEN ARVOINEN
- Ai eroaisin hänestä? - Tee jotain, äiti.
En voi erota Rickistä. En ainakaan nyt.
Miksi et?
- Koska minä... - Aiotko vain kestää?
- Kuulostaa kamalalta. - Mikä vaihtoehto olisi?
Olisin kaksi kertaa eronnut 56-vuotias nainen Clevelandissa.
Se on surullisin virke, jonka olen sanonut.
Surullista siinä on se,
että asut Clevelandissa. Sinun pitää päästä pois täältä.
Lähde Pariisiin. Alaskaan. Roomaan.
- Roomaanko? - Niin. Lähde jonnekin.
- Voi luoja. - Minne vain.
Syö, rukoile ja rakasta. Jätä rukoilu pois.
Samoin rakkaus. Se ei nimittäin toteudu.
- Mitä siis jää? - Syöminen.
- Syö. - Kuulostaa hyvältä.
Ihan totta, sinun pitäisi lähteä.
- En voi. Minulla on työ. - Lopeta se.
En voi lopettaa, koska minulla on asuntolaina,
auto ja elämä täällä. Ihan totta.
En voi lähteä noin vain, ja...
Palaan sitten kotiin.
Autan sinua tässä avioerossa.
- Erotaan yhdessä. - Aiotko käydä läpi kaksi avioeroa?
Sitten voimme etsiä sinulle jonkun mukavan ihmisen.
Kuten tuo kaveri. Hän näyttää kokeneelta.
Ja siltä, että hänellä on ollut hyvä elämä.
Hän seuraa kai uutisia.
Vaihtoehtoja riittää.
- Hän on söpö. - Niin on.
Hän näyttää myös varatulta.
Rick ei ollut niin huono tyyppi. Ihan totta. Hän oli hauska.
Varmasti. Voin silti palata kotiin ja auttaa sinua...
Et palaa kotiin.
Ei. Elät omaa elämääsi.
Jatka kirjoittamista. Olet hyvä kirjailija.
Lupaa, että jatkat kirjoittamista. Vanno se.
Ihanko totta?
- Lupaatko sen? - Minä vannon.
- Ihan varmastiko? - Varmasti.
Renn?
Mennään alas.
SURUHUONE
Mitä teemme täällä?
Mitä suruhuoneessa tapahtuu?
Hautaustoimiston tyyppi laittaa arkkuja.
En tiedä. Odotamme vain häntä.
- Valmistautuuko hän? - Kyllä.
- Esittelemään arkkuja? - Niin.
Onko se arkkunäyttely?
On. Montako kysymystä aiot esittää, Renn?
- Montako arkkua? - Kolme.
Kolme, jotka sopivat budjettiini.
- Onko sinulla arkkubudjetti? - On.
Ehkä heillä on käytettyjä arkkuja,
jotka ovat uusia halvempia.
Haluatko osallistua tähän?
Vaikka kirjailijan palkkioilla, joita olet rohmunnut.
- Tuo oli isku vyön alle. - Riittää jo, molemmat.
Ei nyt.
Kuka hautaustoimiston tyyppi on?
En tiedä. Hän on joku outo tyyppi, joka johtaa tätä paikkaa.
- Mikä hänen nimensä siis on? - Bob.
- Hei, olen Bill. - Hauska tutustua.
- Mikä nimesi oli? - Bill.
Aivan. Hauska tutustua, Bill.
Suokaa anteeksi.
Rouva Donnellan, perheenne ihastuu, kun olette tuossa.
Se on ikuinen koti.
Voin näyttää, mitä meiltä löytyy.
Täällä on hyviä vaihtoehtoja.
Kysyisin oikeanpuoleisesta.
Voimmeko saada siihen tekstiä? Kuten oman viestin.
Vai onko siinä vain "lepää rauhassa"?
Totta kai sitä voi muuttaa ihan miten haluatte.
Nimiä ja päivämääriä.
Ehkäpä lempifraasi.
- Juuri niin. - Kuten YOLO.
Renn...
Hänestä se olisi hauskaa.
- Nimikirjaimetko? - Älä välitä.
- Vasemmanpuoleinen on kiinnostava. - Se on hyvin suosittu.
Näen kyllä, miksi.
Pidän arkusta, jossa on liekkejä.
Se kertoo selkeästi läheiselle, minne hän on menossa.
Renn!
Aivan. Haluatteko valita sen?
- Emme, älä piittaa hänestä. - Aivan.
- Äänestän keskimmäistä. - Olen samaa mieltä.
- Kuulit kyllä. - Mennäänkö?
Oletko hullu? Yritän ylentää sinut palkkavastaavaksi.
- Tiedän. - Se on kunnia.
Muut haluavat sitä. Kuten Gary.
Hän tosiaan haluaa sitä. Voit ansaita hyvin siitä.
Olet sopiva tyyppi. Palkkaosaston vastaava.
Voimme odottaa sinua. Mieti asiaa.
- Soitan sinulle. - Kiitos.
KEVIN - TYÖ
- Onko kaikki hyvin? - On.
Hienoa aikataulutusta.
Hautaustoimistosta itse kuoleman kehtoon.
Ole kiltisti. Hän on pappi.
Selvästi jokin demoni seurasi häntä kotiin ja muutti tänne.
Onko etupihalla Annabelle-nukke?
- Ei ole. - Onhan. Katso.
- Ei. - Annabelle-nukke.
- Ehkä suvussa on tyttöjä. - Hekö jättivät sen?
Ehkä hän ei tiedä siitä.
Hän kai olettaa sen olevan ihminen.
Ehkä hän menetti näkönsä demonin takia,
joka seurasi häntä kotiin.
Voi paska.
- Ei. - Ensin hymy, sitten vitsi.
Et edes halunnut puhua komediasta, joten tämä on iso juttu.
Älä totuttele siihen.
Sinä muutut. Näen sen tapahtuvan. Sieltä hän tulee.
Miata.
Hän tukkii jalkakäytävän.
Pyydän sakottamaan häntä.
- Ostitko mehua? - Smoothiemehun.
- Mikä se on? - Smoothie. Olen dieetillä.
Näytät hyvältä.
- Rick. Hei. - Isä Dan.
Te olette kai Renn ja Leigh.
Otan osaa. Minulla on tunti kesken.
Tulkaa silti sisään. Tervetuloa.
Adam, jatka harjoittelua. Se sujuu hyvin.
Sharon, hän soittaa hyvin.
Hän on hyvin taitava.
Mukavaa, että tapaatte vihdoin isä Danin.
- Vihdoin? - Niin.
Isä Dan on ollut todella avuksi meille -
näinä vaikeina aikoina.
Hän on hengellinen sankari. Oli tilanne miten paha tahansa,
hän ei pettänyt.
Meille on tärkeää, että hän on mukana lopussa.
Kiitos, Rick. Se oli kauniisti sanottu.
Olen iloinen siitä, että tunsit äitimme.
En tiennyt sitä.
Ei hän koskaan tavannut äitiänne. Hän on minun hengellinen sankarini.
- Sankari. - Siinä te tulette mukaan.
Kerroin jo hänelle paljon äidistänne.
Mistä hän pitää, lempiruoat ja muut.
Hän puhuu nyt jokaisen kanssa erikseen -
saadakseen lisätietoa.
Sitten hän yhdistää ne tietoihini,
jotta saadaan muistopuhe.
Se on kuin muistopuhetilkkutäkki.
Yrität olla hauska,
mutta se on tosiaan muistopuhetilkkutäkki.
Pitää hoitaa asioita, joten lähden nyt.
Tämä asia on nyt käsissänne.
No niin.
- Kiitos, Rick. - Kiitos.
- Hei sitten. - Hei.
Anteeksi, en ole siivonnut. En ehtinyt tänään.
Hän alkaa kehittyä. Toisin oli kaksi kuukautta sitten,
mutta nyt se alkaa sujua.
Se on totta.
- Todella hyvä. - Kiitos. Kumpi tulee ensin?
- Renn? - Anteeksi, mitä kysyitkään?
- Mitä kuuluu? - Hyvää.
Miten tämä toimii?
Kysytkö minulta, miten minulla menee,
vai jaarittelenko vain?
Ennen aloittamista kysyn aina,
halutaanko muistopuhe pitää mieluummin itse.
Ei.
Ymmärrän.
- Se voi olla haastavaa. - Niin.
Kysyn silti aina varmuuden vuoksi.
Selvä.
Kiitos. Vastaus on silti ei.
Selvä.
Voisimme aloittaa siitä, että kerrot jotain hänestä.
Lily Katherinesta.
Lily Katherine.
Mitä Rick sanoi? Mitä hän kertoi äidistäni?
En halua kertoa isäsi kommentteja.
- Isäpuolen. - Anteeksi.
Isäpuolesi kommentteja. Tai siskosikaan.
Onko huomisen muistopuheen tarkoitus olla eräänlainen yllätys?
En sanoisi ihan niinkään,
mutta olen huomannut, että auttaa,
jos miettii läheistä itse.
Ettei kukaan muu vaikuta siihen.
Kerro hänestä, Renn. Mitä hän harrasti?
Lempielokuvat tai lempimuisto hänestä?
En tiedä. En keksi mitään juuri nyt.
Mikä on ensimmäinen asia, joka tulee mieleen?
- Hän olisi inhonnut tätä. - Mitä tarkoitat?
Puhumme hänen elämänsä lopusta -
Rickin hengellisen sankarin kanssa. Ei millään pahalla.
Miksi hän inhoaisi sitä?
Hän inhosi sitä, kun hänestä puhuttiin.
Siksi hän ei kertonut muille siitä, mitä koki.
Hän piti sen sisällään. Kukaan ei saanut tietää.
- Vai niin. - Hän ei halunnut muiden mielipiteitä.
Tai kuulla jostain tädistä, joka voitti sen taikapillerillä.
Ehkä se on hyvä paikka aloittaa.
Ei lempiharrastukset ja ruoat.
Sellainen paska. Anteeksi nyt. Se, mistä hän piti.
Ei se kiinnosta paskaakaan. Anteeksi nyt taas.
Kerron siitä, mitä hän inhosi.
Hän inhosi tuttuun törmäämistä ostoskeskuksessa -
enemmän kuin kukaan muu.
Se kertoo paljon äidistä.
Kaikki, mitä hän inhosi. Kuten ihmisiä ja puhumista.
Ja tätä. Hän olisi inhonnut tätä.
- Mitä sinä teit? - Mitä?
- Mitä sinä veit?
Voi luoja. En tehnyt mitään. Otin vain kupin.
Otit... Voi luoja. Teit sen taas.
Rauhoitu. Tätä tehdään ravintoloissa.
Siksi on ylimääräisiä. Ei se haittaa.
- Juuri niin. - Se ei ole totta. Uskomatonta.
- Veitkö lautasenkin? - Kyllä. Ja lusikan.
Veitkö koko setin?
- Ei voi ottaa vain yhtä osaa. - Niin.
- Teidät pidätetään. - Älä viitsi.
- En maksa takuita. - Miksi hermostut?
Koska et ole ottanut mitään vakavasti tänään.
Et keskity mihinkään, ja se ärsyttää minua.
Keskityin kyllä.
Ethän. Suoritat vain pakolliset kuviot.
- Kuin et olisi täällä. - Olen täällä.
Voinko reagoida ja miettiä asiaa itsekseni?
Et mieti sitä. Sinä vitsailet.
- Et tunne mitään. - Entä sitten?
- Tämä on ihan paskaa. - Eikä ole, Renn.
- Lempiruoat? - Se tapahtuu.
Se tapahtuu oikeasti. Päivä, jota olemme pelänneet -
ja miettineet, on vihdoin koittanut.
Et voi olla piittaamatta,
koska hän on poissa.
- En tee niin. - Hän on poissa.
- Kuuletko sinä? - Kyllä.
- Hän on poissa! - Tiedän!
- Reagoi sitten siihen. - Niinhän minä reagoinkin.
Minä huudan. Se on reaktio.
Se, että et näe sitä, ei tarkoita, etten reagoisi.
Tunnen sinut,
ja teet samaa asiaa kuin aina, eli et piittaa ongelmista.
Et halua tuntea tai puhua.
- Selvä. - Kysy sitten jotain.
Mitä muka?
Miten selviät elämästä ilman äitiä?
Miten aiot jatkaa eteenpäin?
Ei tarvitse tietää vastauksia, mutta pitää silti kysyä.
Ei.
Sitten tulemme tänne -
puolen vuoden ja vuoden päästä.
Kuuden vuoden päästä käymme samaa keskustelua,
etkä vastaa puheluihini.
Et tiedä sitä.
- Selvä. - Selvä.
Etsin hänen komerostaan jotain huomiseksi.
En halua olla täällä kauan.
Tullaan huomenna hakemaan loput.
Peruukkikauppa, Renn & Leigh
Mitä sinä teet?
Leigh?
Oletko eksynyt? Anteeksi?
- Mitä? - Oletko eksynyt?
- Anteeksi. Tarvitsen solmion. - Miesten vaatteet. Tuolla.
Voi paska.
Voinko auttaa?
- Renn? - Voi helvetti.
- Terve. - Hei.
Miten Losissa sujuu? Entä kirjoittaminen?
- Kerro kaikki. - Ihan hyvin.
Olenko nähnyt sinulta jotain?
Et vielä.
Se vaatii paljon tapaamisia.
Töitä tulee varmasti.
Serkkuni lähti Losiin näyttelemään. Todella oudon näköinen tyyppi.
Kuin selkään olisi osunut -
esittäessään yllättynyttä,
ja ilme jäi sellaiseksi.
Sehän on ikävää.
Hän taisi juuri päästä pyykinpesujauhemainokseen.
Kysytkö minulta? En tunne häntä.
Ei, se oli pyykinpesujauhemainos.
Hän teki töitä yhden päivän ja sai 20 000.
Yhdestä päivästä 20 tonnia!
Mainoksista saa kuulemma hyvin.
Se on hullua. Sinun pitäisi tehdä niitä.
Se on pikemminkin mainontaa, mutta pidän sen mielessä.
Pidä se mielessä.
Miten menee? Miten...
Kuulin uutiset. Kuulin äidistäsi.
Niin.
- Pärjäätkö sinä? - Ei tässä ole hätää.
Hitto. Muistan äitisi.
- Hän oli todella mukava nainen. - Niin oli. Kiitos.
Hän tuli aina myöhässä hakemaan sinut koulusta.
Se on totta.
Sori, ei mikään hyvä muisto juuri nyt.
Ei, se on hyvä.
Muistan myös, miten minun äitini -
haki minut myöhässä.
Isä oli saanut potkut töistä ja tuli kotiin.
Sitten heillä oli kova riita.
Äiti ryntäsi ulos.
Hän oli niin vihainen, että unohti hakea minut.
Muistan, miten äitisi sanoi,
että hän odottaisi kanssani.
"Tule autoon kuuntelemaan musiikkia."
Menin autoon äitisi kanssa, ja hän laittoi...
- Paul Simonia. - Paul Simonia.
Hän rakasti Paul Simonia.
Sitten olimme kolmistaan.
Me kaksi ja äitisi -
kuuntelemassa Paul Simonia. Sitten äiti tuli vihdoin.
Menimme kotiin,
ja he alkoivat taas tapella.
Se jatkui koko yön. En halunnut kuunnella sitä enää,
joten hiivin tutkimaan heidän kokoelmaansa.
Löysin sen saman CD:n.
Palasin pieneen huoneeseeni -
ja laitoin kuulokkeet.
En kuullut heitä enää.
- Niin. - Äitisi teki sen hyväkseni.
Hän oli todella mukava nainen.
- Kiitos. - Anteeksi nyt.
- Niin. - Oli mukava nähdä.
Onko liian aikaista drinkeille?
Kiitos, Cleveland!
- Ruusuja. - Palaan kohta.
Selvä.
- Hei. - Ole hyvä.
Olit oikeassa. Kadun sitä, että tulin tänne.
- Joten... - Ei, liian myöhäistä.
Esittelen ystäväni.
Et voi lähteä. Tule.
- Tässä on Renn. - Ai, Renn.
Hei.
- Hei. - Sam.
- Hei. Parker. - Hauska tavata.
Se oli todella hyvä esitys.
Ehdottomasti illan paras karaoke-esitys.
Tavoitteeni on saada sinut lavalle.
Ei, se vaatisi varmaan 900 shottia.
- Eikä niin tapahdu. - Palaan pian.
- Hyvä. - Voi luoja.
Mistä tunnet Zoeyn?
Taistelimme robotteja vastaan lentokoneessa.
Olet siis yksi hänen potilaistaan.
Oletteko te vanhat kaverit?
Tapasimme tänään konferenssissa.
Hän on ihana.
Tietenkin on.
- Puhuitteko minusta? - Kyllä, mutta vain hyvää.
- Jatkakaa vain. - Voi taivas.
Okei. Malja osallistumiselle.
Ja ihanalle Clevelandille.
Ja osallistumiselle.
- Clevelandille! - Onko tässä alkoholia?
On.
Keneltä tämä on?
Paljon kiitoksia.
No niin.
- Vaarallista. - Kippis.
- Käyn ulkona. - Selvä.
Cleveland!
- Hei. - Miten lempiemopoikani voi?
Hän ottaa pohkeeseensa Dashboard Confessional -tatuoinnin.
Oletan, että sukukokous oli liikaa.
- Niinkin voisi sanoa. - Mitä te teitte?
Mitä teimme tänään? Kävimme hautaustoimistossa ja sairaalassa.
Tapasin papin. Loukkasin pappia.
Riitelin siskoni kanssa, joka sai hermoromahduksen komerossa.
Hankin solmion. Nyt sitten tämä.
Sinulla taitaa olla enemmän kuin neljä kysymystä nyt.
Vain yksi.
Miksi palasit kotiin?
Tuo on oikea kysymys.
Äitini kuoli.
Voi luoja.
Otan osaa, Renn.
Kiitos.
Miksi et kertonut?
En tiedä.
Luulin kai, että jos en sano sitä,
se ei ole totta.
- Ymmärrän. - On se silti.
Hän on poissa, ja hautajaiset ovat huomenna.
Voi luoja, tuntuu hullulta sanoa se ääneen.
Menen huomenna äitini hautajaisiin.
Otan osaa.
Olen kunnossa.
Oletko? Minä en olisi.
En ole.
En tiedä, miksi toistan sitä koko ajan.
Ihan kuin se ei tuntuisi todelliselta.
Ja minä... En tiedä, miten käsitellä sitä.
En piittaa siitä ja vältän sitä.
Pelkään, että jään jumiin tähän.
Niin. Tiedän, että tuntuu siltä.
Silti lopulta...
Se voi tapahtua hyvin hitaasti, mutta lopulta -
tulet paremmin toimeen ja elämään sen kanssa.
En osaa selittää sitä,
mutta tuntuu kuin elämässä olisi kaksi puoliskoa.
Hyvä puoli, ennen kuin hän sairastui,
ja sitten paska puoli.
Enkä tarkoita sinua.
En halua tulla sen kanssa toimeen.
Haluan vain palata siihen, kun hän käytti hanskoja,
koska kädet olivat liian kuivat. Autoin häntä valitsemaan peruukin.
Tai mikä sairaala valitaan, mistä ei silti ollut apua.
Haluan olla taas terassilla hänen kanssaan -
puhumassa ja nauramassa.
Haluan sen hyvän puoliskon taas.
Se on outoa. Näen välähdyksiä hyvästä puolesta,
mutta ne tuntuvat nyt kaukaisilta.
Ja...
On kuin näkisin ne.
En voi silti koskea niihin.
Katselen vain niitä.
En ole...
En osallistu.
Se on surullista. Vilkuilen puhelinta koko ajan,
jos tulisi viesti häneltä.
Siinä lukisikin:
"Se oli vitsi. Olen kunnossa."
Mutta...
Sitä ei tapahdu.
Ja...
Sen sijaan pomoni soittaa minulle työstä, jota en halua.
Sisko soittaa kaikista asioista, joita pitää tehdä, koska...
Äitimme on poissa.
En piittaa siitä, välttelen -
ja mokaan kaiken. Anteeksi, puhuin liikaa.
En usko, että mokaat kaiken.
En tee kovin hyvää työtä.
Ei niin ole tarkoituskaan.
Kiitos.
Kuule... Voinko tulla huomenna?
- Hautajaisiinko? - Kuulostaa oudolta...
- Se on outoa. - Mutta...
Haluan vain olla tukenasi.
Se olisi mukavaa.
- Hienoa. - Siistiä.
Olen valmis.
Mihin?
Nyt alkoi kiinnostaa, mitä tämä on.
Mennään.
Kaikki mukaan!
Olemme kokoontuneet tänne jättämään jäähyväiset -
Lily Katherinelle.
Opettaja, ystävä, sisar, vaimo.
Sekä äiti.
Lily Katherine oli täynnä valoa ja naurua.
Hänen naurunsa täytti huoneen.
Hänen rakastava aviomiehensä, hänen elämänsä rakkaus Rick,
sanoi, että Lily rakasti ihmisiä yli kaiken.
Itse asiassa hän olisi halunnut nähdä teidät täällä,
puhua teille, pitää teitä kädestä ja kuulla elämästänne.
Hän tapasi mielellään ystäviä,
puhui lempielokuvistaan, joista yksi...
Anteeksi.
Mitä?
Tulee mieleen vain yksi muisto.
Kunpa se olisi jotain hienoa.
Laskuvarjohyppy tai vuorikiipeilyä, mutta ei.
Hän ja minä ajamme kotiin ostoskeskuksesta.
Olen yhdeksänvuotias ja vihainen.
Hän unohti minut vaatekauppaan.
Hän käski odottaa penkillä Teräsmies-sarjakuvani kanssa.
Odotin, kun hän sovitti paria tuhatta vaatetta.
Leigh tietää, että se oli hänen lempipuuhansa.
Hän osti uusia vaatteita,
piti laput niissä ja palautti ne.
Oli miten oli...
Hän teki sitä usein.
Tällä kertaa se oli villapaita.
Hän osti sen ja lähti.
Istuin penkillä ja odotin hänen paluutaan.
Pari tuntia myöhemmin hän ryntäsi sisään -
ja pyysi kovasti anteeksi, mutta olin silti vihainen.
Vanha nainen kyseli minulta, olenko eksynyt.
En ollut.
Olin tismalleen siellä, missä pitikin.
Hän vain jätti minut.
Kun ajattelen sitä nyt, tunnen vain kateutta.
Toivon, että voisin elää sen uudelleen.
Kunpa voisin istua taas penkillä -
Teräsmies-sarjakuvan kanssa. Olen kateellinen 9-vuotiaalle pojalle.
Jos voisin elää uudelleen -
sen päivän, se tarkoittaisi,
että hän palaisi.
Anteeksi nyt.
- Hei. - Se oli ihana tarina, Renn.
Voi ei.
Äitisi olisi ylpeä.
Kiitos.
Ilmoita, jos tarvitsette apua.
Hyvä on.
Hei.
Kiitos, että tulit.
Kiitos, että sain olla täällä kanssasi.
- Tapasit näköjään siskoni. - Kyllä, Leigh'n.
- Hän on todella mukava. - Jazz.
- Niin. - Sitä varten jazz on olemassa.
- Odota hetki. - Totta kai.
- Hieno puhe, Renn. - Hieno vitsi tähän kohtaan, Rick.
Jokainen suree omalla tavallaan.
Ja jotkut eivät sure ilmeisesti lainkaan.
- Luuletko, etten sure? - Näen ja kuulen sen.
- Ei nyt. - Me vain juttelemme.
Koska olet noin surullinen,
hän merkitsi sinulle enemmän kuin minulle.
Kyllä, ja kun ottaa huomioon,
ettet ollut paikalla kahteen vuoteen -
tai kymmeneen vuoteen ennen sitä.
Kun kemoterapia alkoi, ja hän nukkui kylppärin lattialla,
koska hän ei jaksanut mennä sänkyyn.
Kun tuli aistiharhoja lääkkeistä.
Muistatko, Leigh?
Hän näki olemattomia ihmisiä.
Sitten hän itki,
koska näki olemattomia ihmisiä. Et ollut siellä.
Olen pahoillani -
ja toivotan onnea, kun elät sen kanssa.
Sinäkö olet asiantuntija?
Sen suhteen, kun läheinen sairastuu.
Palasitko heti kotiin?
- Tuitko häntä? - Tulin kotiin.
Tulitko? Pari kertaa!
Näin häntä usein. Puhuimme joka ilta.
Ja nyt on kyse sinusta.
Ei, kyse on sinusta.
Kun hän sairastui -
ja oli todella sairas, et ollut tukena.
- Siskosi oli, sinä et. - Sinäkö olit?
Olitko?
Sinuun verrattuna olin kuin iho.
Älkää tehkö tuota nyt.
Hän tuomitsi tapani surra.
En tuomitse sinua pakenemisesta ja kirjoittamisesta.
- Hän kielsi tulemasta. - Ja sinä uskoit.
Sairas nainen kielsi sinua,
ja halusit kuulla sen.
- Aioin tulla kotiin. - Et silti tullut.
Luuletko, ettei hän halunnut sinun tulevan?
Ettei hän halunnut sinua rinnalleen?
Olit hänen suosikkinsa, Renn. Olen pahoillani. Se on totta.
Hän ei halunnut minua, joten en tullut.
Hän halusi sinut, mutta et tullut.
Kun et tullut, et saanut hyvästellä.
Ehkä tässä on kyse siitä.
Olen pahoillani siitä.
- Yritä elää sen kanssa. - Lähde nyt.
Olen pahoillani.
- Anteeksi nyt. - Anteeksi.
Kiitos, että tulitte.
Turvallista matkaa.
Kiitos.
Miten teet sen?
Minkä?
Pidät itsesi kasassa.
Olet niin vahva.
Renn, minä... Olen ihan sekaisin.
En tiennyt sitä.
Luulin romahduksen komerossa olleen ainoa kerta.
Anteeksi, että jätin sinut yksin.
Mainitsit sen päivän, kun äiti jätti sinut ostoskeskukseen.
Muistan sen eri tavalla.
- Et ollut siellä. - Juuri niin. Halusin olla.
Hän jätti sinut,
ja se oli pelottavaa sinulle.
Minua ei otettu mukaan.
- Olen pahoillani. - Ei se mitään.
Rick on kusipää ja usein väärässä,
ja voimme puhua siitä,
mutta hän on oikeassa siinä, että olit äidin suosikki.
Perimme heidän luonteensa, tiedät sen.
Toisinaan isä yritti käyttäytyä kuten sinä.
Äiti yritti käyttäytyä kuten minä.
Niin se vain oli.
Siksi äiti otti sinut seikkailuihin, eikä minua.
Tiedän, että hän toki rakasti minua.
Hän vältteli isää välttelemällä minua.
Minulla ei ole hänestä -
sellaisia lapsuusmuistoja kuin sinulla.
Mutta sain niitä nyt.
Viime kuussa istuin sairaalahuoneessa hänen kanssaan.
Katsoimme TV:tä ja pelasimme korttia.
Muistot eivät ehkä ole suloisia,
mutta ne liittyvät häneen -
ja ovat minun.
Sait siis hyvän puoliskon hänen kanssaan ja minä huonon.
En silti vaihtaisi puoliskoani mihinkään.
- Niin. - Etkä tullut kotiin.
Ymmärrän, miksi tunnet syyllisyyttä siitä.
Rick on siinä väärässä, koska äiti halusi juuri sitä.
Hän vältteli itseään välttelemällä sinua.
Jos olisit tullut kotiin, se olisi ollut todellista.
Voit istua, murjottaa ja itkeä,
kuunnella Smithsiä tai mitä nyt teetkään.
En silti tekisi niin, koska äiti ei haluaisi sitä.
- Äidille. - Äidille.
Olit todella pelottava. Uhmasit häntä.
Hänellä on hullu katse.
- Mitä? - Helvetin Rick.
Rick siis lukitsi meidät ulos talosta.
Näin on.
- Hän sanoi tuovansa tavaramme. - Niin.
- Hän toi sitten nämä. - Juuri niin.
- Se paskiainen. - Kaksi laatikkoa ja jätesäkki.
- Niin. - Se paskiainen.
Rick päättää, mitä muistoja saamme laatikoissa.
Ja jätesäkissä.
- Entä äidin tavarat? - Talossa.
- Jonne emme pääse. - Bingo.
Todellista mulkvistitouhua.
Haluan hänet merenpohjaan.
- Haluan huutaa. - Tapatan hänet.
Haastetaan hänet oikeuteen. Ei se onnistu.
- En kestäisi hetkeäkään vankilassa. - Et niin.
Ei helvetti, Rick.
On yksi asia, jonka voimme tehdä.
Eräs henkilö olisi ylpeä siitä.
- Ei käy. - Kyllä.
- Ei. - Kyllä vain.
Ei missään nimessä.
Se ei näytä edes kodilta.
Entä jos on vartija?
Ei heillä ole vartijaa.
Tämä on kaikkien aikojen huonoin suunnitelma.
En ole sitä vastaan.
En tosin kannatakaan sitä.
Selvä. Käydään se läpi.
- Okei. "Miten murtaudutaan taloon?" - Voi luoja.
Ennen kuin jatkamme, onko vanhempi,
oletettu järjen ääni, mukana suunnitelmassa?
Kunpa en olisi laittanut loafereita.
Tärkeintä on silti se,
että saatte asian päätökseen.
Se ratkaisee.
Ja kostamme Rickille.
Siihen sisältyy murto.
Tämänhän piti olla kevyt murtokeikka.
Ei puhuta murtovarkaudesta.
Siitä tulee kevyt. Voisimmeko käydä läpi vaiheet?
Selvä, en ole mukana. Mikä on ensimmäinen askel?
- Ne kiinnostavat minua. -"Vaihe yksi. Onko ketään kotona?"
- Voi luoja. - Se on...
Aika selvää.
Se on silti perusasia.
- Ketään ei varmaankaan ole kotona. - Varmaankaan?
Selvä, sitten vaihe kaksi.
"Tiedämmekö, onko talossa hälyttimiä?"
En usko, että hän asensi turvajärjestelmää tänään,
eikä sellaista ollut,
joten ei varmaankaan.
Ei varmaankaan taas. Siirrymme vaiheeseen neljä.
- Voi paska. - Mitä?
Napautin mainosta.
- Voi helvetti, isä. - Mitä pitäisi tehdä?
Mainos murtosivustolla?
Se on videopeli. Aika hieno.
Merenneitoja ja merihevosia.
Etkö voi poistua?
Paina X:ää.
- Sammuta se. - Painan X:ää.
Joudumme vankilaan.
Se loppui nyt. Palaan vaiheeseen neljä.
-"Etsi avoin ikkuna." - Avoin ikkuna.
- Nyt mennään. - Ei...
- Käy katsomassa. - Älä paiskaa ovea.
Olisi pitänyt harjoitella tätä.
En minä tiedä. Tämä on niin uhkarohkeaa.
No niin.
- Toinen puoli. - Oho.
Tuo ei näytäkään yhtään epäilyttävältä.
On kulunut tunti.
- Eikä ole. - Nyt hän tulee.
Voihan nenä.
Harmi, ettei mikään ollut auki. Lähdetään.
- Keittiön ikkuna on auki. - Tiskialtaan yllä?
- Niin. Mikä on vaihe viisi? -"Mene sisään siitä ikkunasta."
Entä sen jälkeen?
- Varasta tavaraa. - Loppuiko se?
Se on murtautumisesta.
Tarvitaan kai toinen, kun on sisällä.
- Luoja. - Googletetaan.
Eli kun on murtauduttu sisään,
viedään kamaa.
Et voi varastaa tavaraa.
Hän huomaa sen,
ja meidät pidätetään.
Voi luoja.
Voi varastaa esineitä, mutta ei tavaraa.
Jos minä ja me teemme sen,
asian täytyy olla selvä.
Selvä on.
- Vain pari tavaraa. - Ei, vaan esineitä.
Jäit jumiin sanaan, et tekoon.
Onko se viivyttelyä?
- Siltä tuntuu. - Viivytän tätä.
Olen virallinen viivyttäjä. Järjen ääni.
Tämä tuntuu väärältä. Me kaikki tiedämme, että se on väärin.
Pitäisi sanoa jotain estääkseni sen.
En keksi mitään, joten...
Teemmekö sen?
Selvä on.
"Varastetaan esineitä" kolmosella.
Varastetaan esineitä.
- Yksi, kaksi, kolme. - Varastetaan esineitä.
Esineitä.
- Mitä sinä teet? Leigh? - Menen sinne.
Älä mene.
Se on heille hyväksi.
Voi luoja.
- Olen tässä. - Hei.
- Mitä? - Yritätkö estää?
- En. - Selvä.
Hyvä.
Ole hiljaa. Älä joudu pidätetyksi.
Selvä.
Äidille.
- Äidille. - Äidille.
Näkyykö jotain?
- Ei mitään jännittävää. - Harmi.
Tiedetään.
- Hei. - Hei.
Lasi samppanjaa, kiitos.
- Fiiniä. - Haluan oikeaan tunnelmaan.
Muistatko, kun kerroit jotain henkilökohtaista -
ja vaikeaa siitä, miksi tulit,
ja sitten minä valehtelin tulleeni sukukokoukseen?
Kyllä muistan.
En pyytänyt sitä anteeksi.
Haluan siis pyytää anteeksi.
Kiitos.
Anteeksi myös siitä riidasta -
isäpuoleni kanssa. Se oli hullua.
Ei se mitään. Se on yksi surun vaihe.
- Riita isäpuolen kanssako? - Viha.
Ai niin.
Olen ajatellut ryhtyä ammattilaiseksi asioiden kieltämisessä.
Oletko nyt kunnossa?
- En ole. - Etkö?
En ole, mutta tulen kuntoon.
Tuntuu siltä, että meidän ei pitäisi seurustella nyt.
Totta. Hyvä suudelma. Olen tosin ihan sekaisin.
- Olet varmaan oikeassa. - Ihan taatusti.
Terapeuttina sanoisin:
"Häivy sieltä ja tekstaa hänelle vuoden päästä."
Aivan, ja vastaisin vasta kolmen päivän kuluttua,
jotta näytän hyvältä.
Ikään kuin jaksaisit odottaa kolme päivää.
En kestäisi päivääkään. Vastaisin heti.
Toivottavasti.
Täydellisesti ajoitettu samppanja.
- Äidillesi. - Lilylle.
Voi paska.
Olemme toistemme alibit.
No, turha viivytellä.
Tulin pyytämään anteeksi.
Ei olisi pitänyt sulkea teitä ulos. Toin teille rauhantarjouksen.
Tässä ne ovat.
Jos tarvitsette jotain, niin ilmoittakaa.
- Soittakaa tai... - Mene nyt.
Rikot sääntöä numero kaksi.
Mitä sääntöä? Jäikö minulta jotain väliin?
- Ei sillä ole väliä. - Selvä. Hei sitten.
- Hei sitten, Rick. - Hei.
Tuossa ei ole kaikki tavarat.
Ei.
- Se kelpaa silti. - Hyvä homma Rickiltä.
"Vasta kun olemme eksyneet, alamme ymmärtää itseämme."
"Henry David Thoreau, se metsämies."
KEVIN - TYÖ
Renn täällä.
Pidän päätökseni, Kevin. Jatkan kirjoittamista.
- Mitä teet työksesi? - En tiedä, mutta keksin kyllä jotain.
Onnea matkaan. Meille tulee ikävä sinua.
Kiitos.
- No niin. - Hei sitten.
Lähetä viesti, kun olet perillä. Ja vastaa puhelimeesi.
Selvä.
- Mennään pitkää reittiä. - Selvä on.
- Olet rakas. - Kiitos.
Mitä sinulla on hihassa?
- Annettiinko se sinulle? - Ei.
Eikö?
- Varastit sen. - Niin.
Voinko katsoa sitä?
Ei ole kovin hyvä ajatus varastaa tavaroita.
- Selvä. - Ei siis tehdä sitä.
Vain tämän kerran se on sinun.
Vain tämän kerran.
- Lähdetäänkö nyt? - Kyllä.
Selvä on.
No niin. Annetaan palaa.
Tekstitys: PLINT Suomennos: Ilse Rönnberg