Det var den dag, frøkenen og den unge herre
holdt et ritual for frøkenens afdøde mor.
Hvor vover du at få min søn til at bøje sig!
Og bøje sig for en lav ånd?
Mor.
Unge herre!
Du godeste!
Fru Gwigokja.
Kom ind.
Kom, unge herre.
Jeg var så bange for, at jeg ville komme i knibe…
Jeg var ude af den.
Jeg var ikke ved mine fulde fem.
Så tog jeg mig endelig sammen og gik ud for at tilkalde hjælp…
Men da jeg kom tilbage med de andre, var det, som om det var en illusion.
Den unge herre var forsvundet
uden at efterlade et spor eller en bloddråbe!
Skaf ham af vejen.
Nej.
Det er ikke min søn.
Hvor er du ynkelig.
Troede du virkelig,
at du kunne slippe af med min søn sådan?
Troede du virkelig,
ved at gøre det, at alt ville blive dit?
Hold en begravelse for ham.
Min bror, din og fars søn.
Det er på tide, vi sender Hongrang af sted.
I al den tid han har været der.
Tænk, hvor ensom, hjælpeløs og bange, han må have været.
Sagde du, vi skal holde min søns begravelse?
Sikke noget sludder.
Hvor vover du at bringe det skidt her…
Jeg dør, før I holder en begravelse.
Så dø.
Dø.
Det ved du, at du fortjener.
Hvor er min søn? Min rigtige søn, som du lovede at bringe tilbage.
Hvor er min Hongrang?
Kald ham ikke det!
Hongrang er her. Han er lige her!
Benægter du det? Kan du ikke genkende ham?
Hvorfor ser han sådan ud?
På grund af den talisman, du hang i håb om min død.
Dit ønske om at dræbe slog din egen søn ihjel.
Du dræbte min bror.
Det var dig.
Nej!
Det er ikke min søn.
Nej!
Det kan ikke være min søn!
Det kan det ikke! Det er ikke min søn!
Nej!
Det kan ikke være ham!
Undskyld, at jeg tog mig friheden at bruge dit navn.
Til gengæld…
…vil jeg beskytte din søster, som du elskede
til dit sidste åndedrag.
Jeg vil beskytte hende for evigt.
Jeg aner ikke,
hvad jeg skal sige,
eller hvordan
jeg skal sende ham af sted.
Et "farvel" er nok.
På en måde
er "farvel" som at sige "goddag".
Når man siger farvel, ønsker man alt godt til næste gang.
Man håber, at man vil mødes igen.
Og så betyder det farvel:
"Lad os mødes igen."
Farvel…
Hongrang.
DEAR HONGRANG
Jeg skynder mig at genskabe mine talismaner,
selv om det vil knække mig at male dem.
Hvad angår Hongrang…
Tilintetgør de sortklædte sværdmænd, som ødelagde mit ritual,
og bring Hongrang tilbage til mig.
Jeg vil gøre som befalet, Deres Højhed.
Han fortæller os nok ikke noget.
-Find sværdmændenes skjulested. -Ja.
Vi udsletter sværdmændene og dræber Sjælehøsteren.
Hans Højhed bad os bringe ham tilbage…
Forstået.
Det må have været smertefuldt og skræmmende.
Jeg hadede det og skammede mig.
Det skal du ikke.
Dem, der gjorde det mod dig, burde skamme sig.
Men jeg er den…
…med arrene.
Ligesom din smerte
bliver her…
…og her.
Jeg håber, at en dag
vil vores ar…
…falme og blive glemt.
De behøver ikke falme og forsvinde helt.
De skal bare ses, anerkendes og omfavnes, som jeg vil gøre for dig.
Vi bør gå i seng.
Jeg er overbevist om,
at prinsen vil give mig skylden for hans forbrydelser.
Derfor må vi finde Sjælehøsteren først
og bruge ham som vores skjold mod prinsen.
Ja.
Hvad laver du?
Du tabte den her.
Nå, okay.
Jeg vil besøge landsbyen.
Fint.
-Jeg vil samle brænde. -Okay.
Fortæl mig, hvor jeres skjulested er. Hvis du gør det,
kan du gå uskadt herfra.
Hvis du nægter, får jeg dig dræbt med det samme.
Jeg skal bringe dig tilbage.
Jeg vil fortælle, hvorfor du må tage tilbage.
Spar dig.
Sjælehøsteren kan ikke blive ved din side.
I den nærmeste fremtid bliver du alene.
Det vil ikke ske.
Den mand er døende.
Du har sikkert set rødt udslæt på hans krop.
Andre med malerier som hans er enten døende eller allerede døde.
For at forvandle deres hud til malepapir
brugte storkøbmand Sim stoffer som alun og arsenik.
Giftstofferne forårsager de symptomer.
Han vil vise andre symptomer,
som åndenød på grund af lungeskader,
stivhed i kroppen, anfald eller tab af synet på grund af hornhindeskader.
Nej, han har det fint.
Han har det måske fint nu, men det varer ikke længe.
Hold op.
Han må hele tiden have vidst det,
så at holde dig ved sin side
er fejt og egoistisk…
-Stop. -Du kan kun håbe.
Du ønsker, at det sker, men desværre tror jeg ikke på dig.
Jeg ville give dig tid til at acceptere sandheden
og en chance for at vende om.
Selv hvis du taler sandt, har du intet at se frem til.
Hvad end der sker, forlader jeg ham aldrig.
Fint.
Hvis du ikke selv kan kappe båndet,
gør jeg det for dig.
Jeg har besøgt alle læger, apotekere og urtelæger, men…
Du er mit eneste håb.
Der må findes en løsning.
Hvis patientens hud og øjne viser skader,
er den indvortes tilstand kritisk.
Man kan intet gøre.
Vi må vente og se, om kroppen bukker under.
Jae-yi?
Hvorfor har vi ikke hørt fra Hongrang?
Jeg bad ham gå efter overdragelsen af skødet.
-Hvad? -Han har gjort sit.
Har han ikke?
-Kkot-nim! -Chef!
Beskyt os!
Kkot-nim!
Sim Yeol-guk!
Hvor vover du?
Så det var dig.
Hvordan lever du stadig?
Dit barn i mit skød tog det fulde slag
af det sværd, du sendte min vej.
Fortæl.
Hvor er Sjælehøsteren?
Du kan lige vove!
Bror…
Chef!
Bror.
Chef!
Bror…
Vi må få dig væk.
Hvad bringer dig her?
Sjælehøsteren.
Du vil udfordre prinsen ved at fange ham først.
Hvordan vidste du,
at du skulle tage herhen?
Nå, okay.
Svaret er vel indlysende.
Jeg havde en forræderisk tyv under min vinge.
Hvilket spild af information, jeg betalte en høj pris for.
Sjælehøsteren er ikke her.
Blev de sortklædte angrebet og In-hoe taget til fange?
Jeg må gå.
Hvad kan du gøre i din tilstand? Du er syg, ikke?
Vidste du det?
Hvorfor sagde du intet?
Jeg frygtede, det ville
forværre din skyldfølelse og få dig til at lide.
Det er derfor, jeg må gå nu.
før min tilstand forværres, mens jeg kan gøre nytte.
Bryder jeg ikke deres greb,
vil du altid se dig over skulderen, som jeg gjorde.
Jeg må gå for at beskytte dig.
Lad mig beskytte dig.
Jeg vender tilbage til dig.
Det lover jeg.
Okay.
Så kan du gå.
Men husk, når du vender tilbage,
bliver det bare os to.
Bare vi havde forelsket os lidt før.
Ja.
Så ville alle de meningsløse dage
være kære minder.
Når du vender tilbage…
Fra da af skal du blive ved min side
for evigt, okay?
Ja.
Jeg bliver hos dig…
…uanset hvad.
For evigt.
I al
evighed.
Mor sagde, du ville sikre dig skødet med disse ord.
"Stryg blidt
Mong-juns skuldre."
Denne mand, genkender du ham?
Mong-jun var min fars barndomsnavn,
din morfar og tidligere storkøbmand.
Min søn har været her.
Han har skødet.
Han vender snart tilbage og bringer alt i orden.
Kom. Vi må forberede os på at modtage ham.
Min søn!
Jeg er ikke din søn.
-Min søn. -Nej.
Du er ikke min mor.
Min kære søn.
Hvad mener du…
Kvinden, du og Sim stak ned to gange.
Hun hedder Kkot-nim.
Hun er min mor.
Hvem vil beskytte hende, hvis du dør?
Beskyt hende.
Jeg håber, du overlever.
Jeg håber, du overlever og oplever, hvordan det føles at være forladt
og miste en, du har kær.
Hvad sagde du lige?
Jeg vil aflevere en rapport om min far, storkøbmand Sim.
Hans kriminelle aktiviteter er beskrevet, og der er beviser.
Min-familiens regnskaber viser, hvor korrupt lauget er.
Sim Jae-yi.
Vover du…
…at anmelde mig?
-Slip mig! -Giv slip!
Chef!
-Kæmp ikke imod! -Hvorfor gør du det?
Fortæl hende det. Hvis hun vil finde dem, skal Sjælehøsteren komme til mig.
-Hvorfor gør du det? -Slip mig!
Chef!
-Slip! -Løslad mig!
-For helvede! -Slip mig!
-Slip mig!
Slip mig fri!
Stop.
Deres Højhed.
Som De befalede,
har jeg bragt lokkemad til at lokke maleriet frem.
Skal jeg mene, du er snu eller bare dum?
Alle ting har deres egen værdi og betydning,
så hvorfor har du bragt mig dem, der er lave og værdiløse…
…når der er noget, som tydeligvis har langt større værdi?
Deres Højhed!
Det er en ond dæmon forklædt som et menneske.
Det væsen besnærede
mit maleri af yin og yang, så det glemte sit formål.
Vi må ikke gøre plads til hule fortrydelser eller vildfaren vilje.
Stik en pæl ind i dens hjerte og hoved.
Jae-yi!
-Jae-yi! -Jae-yi!
Slip mig!
-Jae-yi, nej! -Jae-yi!
Frøken Jae-yi er i fare.
Du er virkelig ihærdig.
Kkot-nim.
Jeg indså først, da jeg mistede dig,
at det hele var Min Yeon-uis snedige plan.
Jeg prøvede at redde og beskytte dig på alle måder.
Jeg må betale for, at jeg gjorde dig uret.
Sådan må det være.
Det må være derfor, jeg ikke genkendte dig.
Dræb mig, hvis du vil,
men lad mig få min hævn først.
Du ved det også, ikke?
Helt fra begyndelsen har du alene haft mit hjerte.
Indled processen.
Hvorfor er du så overrasket?
Troede du virkelig, at jeg kunne slå dig ihjel?
Bror!
Bror.
Jae-yi!
Nej, nej…
Jeg er lettet.
Endelig kan jeg stoppe.
Ærligt talt,
så frygtede jeg,
at du aldrig ville tilgive mig.
Bror.
Ja.
Bare at høre dig kalde mig det plejede at bringe mig glæde.
Det var mere end nok.
Undskyld,
fordi jeg ønskede og drømte om mere.
Nej, bror.
Hans sår er ikke dødelige.
Sjælehøsteren er her, så kom i sikkerhed.
Bror.
-Gå. -Bror.
Kom med os.
Du må gå nu.
Kom.
Jeg ser børn.
En, to, tre, hiv!
-Kom børn. -Kom så.
In-hoe.
Undskyld, jeg kommer så sent.
Stormester.
Bu-yeong.
Ja.
Lad os tage os god tid.
Ja.
Det barn…
Hun virkede bekymret, ikke?
Jeg sagde, dine sår ikke var dødelige.
Godt.
Som altid er du den eneste, der virkelig forstår mig.
Tror du, du kunne
tjene hende, som du har tjent mig?
Det vil jeg gerne.
Tak.
Det er på tide, at jeg går.
Hvor går du hen?
Et sted
langt borte.
Tilbage til et tidspunkt den dag.
Det er der,
jeg vil blive
i al evighed.
Unge herre.
Jae-yi.
Jae-yi!
Tag børnene og kom væk.
Jeg er lige bag dig, okay?
Vi må gå nu.
Gå.
Skynd jer, løb!
Fart på, vi er der næsten.
Ja, kom indenfor! Hurtigt!
Nej, ikke endnu.
Du er vendt tilbage.
Mit barn, hvad gør dig så vred?
Hvad det end er, så slip det.
For din jamrende vrede
kommer fra din uvidenhed og misforståelser.
Hvorfor gjorde du
så afskyelige ting
mod mig og de børn?
Min søgen efter storhed
er ikke drevet af selviske forhåbninger eller griskhed.
Det er min hengivenhed
for alle mennesker.
Jeg må blive en gud.
Først da
vil dette land og hele verden få sjælefred.
Så du er en idiot.
Blot en grotesk galning.
Et nul, bundet af en vrangforestilling i håbet om at blive nogen.
Din mindreværdsfølelse og galskab bragte de børn…
Hvor vover du tale sådan til mig!
Hold kæft, din skøre skid!
Hvordan kan du være så tåbelig? Og være så arrogant?
Er du slet ikke taknemmelig?
Du blev født ind i ingenting, et legeme af ydmyghed og skidt,
dømt til at rådne og stinke uden noget formål.
Det var din skæbne,
indtil jeg gjorde dig til et prægtigt væsen.
Du må se, det var for dit eget bedste.
Ikke en gang er jeg faldet i søvn uden frygt
eller har trukket vejret ubesudlet af smerte.
Ikke en gang har jeg grinet eller grædt hjerteligt, men her er jeg,
i live.
Du har gjort os til levende lig.
Det ved jeg godt.
Selvfølgelig, for jeg ejer jer jo.
Bare hav lidt tålmodighed.
Jeg vil male nye talismaner, og så…
Prøv at male dem nu.
Nej!
Tror du virkelig, det ender…
når jeg tager mit sidste åndedrag? Jeg har ætset
min ånd og sjæl ind i din krop.
Jeg lever videre med dig
til evig tid.
Det er ikke alt.
Så længe mine malerier af dyd og uendelighed består,
vil den gud, der arver den store sag, dukke op igen en dag.
Jeg vil fortsat eksistere med dig,
og mit store værk
vil videreføre sin arv!
Nej, jeg tillader det ikke…
Du reddede mig.
Efter alt var slut, ville jeg gøre en ende på mig selv.
Jeg måtte fjerne det snavs fra mig
for endelig at bryde fri.
Jeg måtte dø for at blive menneske igen.
Men ikke længere.
Det er lige meget nu.
Du gjorde mig til et menneske.
Du gjorde mig til en mand.
Denne nat føles usædvanlig langt.
Gad vide, hvornår morgenen kommer.
Hvis du føler dig træt,
kan du hvile dig lidt.
Du kan tage en kort lur.
Hvad, hvis jeg sover for længe?
Jeg vil ikke lade dig vente igen.
Det er okay.
Du kan gå en tur ind i dine drømme, og selv hvis du kommer for langt væk,
kan du komme tilbage.
Du skal bare komme tilbage.
Jeg kan ikke…
…se dig mere.
Selv om du ikke kan se mig,
så er jeg her.
Nu hvor jeg kun ser mørke…
…er du den eneste, der er tilbage.
Jeg mærker dit nærvær
endnu stærkere nu.
At du ikke kan se noget, betyder ikke, det er forsvundet.
Ligesom når man ikke kan se stjernerne på en regnvejrsdag.
Det betyder ikke, at de ikke er der.
Jeg fortæller mig selv, jeg forbereder mig på en lang regntid.
Og når tiden kommer,
som klare stjerner
på en skyfri nattehimmel,
vil du komme tilbage.
Det vil jeg gøre.
Hvor…
Hvor skal vi tage hen?
Jeg tager hjem til mig
og du hjem til dig.
Hvor er det?
Mit hjem er ved siden af dig, og dit hjem er ved siden af mig.
Ligesom nu.
Det glæder mig.
Vi er begge, hvor vi skal være.
Vi skal bare…
…blive her.
Sådan her?
Hvad skal vi så lave?
Der er så meget at lave, for vi har gjort så lidt sammen.
Hvad skal vi starte med?
Hvad med en sejltur? Det har været varmt og solrigt.
Vi kan også nyde månen og gå en tur langs en lang stenmur.
Jeg vil også gynge.
Skub mig, så jeg kan gynge højere, okay?
Og…
Det er sæson for asterblade, så lad os lave ris med dem.
Efter vi har spist, kan vi ligge på træverandaen
og snakke om alt muligt, og så…
TO ÅR SENERE, FORÅR
Høje fru Shaman.
Hvor er min søn?
Gad vide, hvor han er denne gang.
Han er så længe om at vende tilbage.
Bare rolig.
Han er på vej hertil.
Det er han vel.
Gad vide…
Gad vide, hvornår han kommer.
Snart.
Han kommer snart.
Gør sådan her. Vær forsigtig, okay?
Her er jeg!
-Vælg mig! -Lad mig være den!
En, to, tre, fire…
Velkommen.
Når såret blusser op, så se på den her.
Husk, at jeg altid
holder dig tæt.
Jae-yi.
Farvel.
TIL MINDE OM PARK ZI-A
Tekster af: Charlotte Reeve