Aznap történt, amikor a kisasszony és az úrfi
egy szertartással emlékeztek meg a kisasszony anyjáról.
Hogy merészelted bevonni ebbe a fiamat?
Rávetted, hogy meghajoljon egy ilyen senki előtt?
Anyám!
Sim Jae-yi haljon meg három napon belül.
SIM JAE-YI
Úrfi!
Jóságos ég!
Gwigokja asszony!
Fáradjon be!
Jöjjön, úrfi!
Rettenetesen megijedtem, hogy bajba kerülök.
Nem voltam eszemnél.
Elhagyott a józan eszem, az biztos.
Aztán végre összeszedtem magam,
és elmentem segítséget hívni…
De amikor visszaértem a többiekkel, úgy tűnt, mintha csak képzeltem volna.
Az úrfi nyomtalanul eltűnt,
és egyetlen vércseppet sem hagyott hátra.
Szabadulj meg tőle!
Nem.
Ez nem az én fiam.
Milyen szánalmas vagy!
Tényleg azt hitted, hogy megszabadulhatsz a fiamtól ezzel a trükkel?
Tényleg elhitted,
hogy ezzel mindent megkaparinthatsz magadnak?
Kérlek, temessétek el!
Az öcsémet.
A fiatokat.
Ideje búcsút vennünk Hongrangtól.
Végig itt volt velünk, a tudtunk nélkül.
Képzeljétek el, mennyire magányos, tehetetlen és ijedt lehetett.
Azt mondtad, temessük el a fiamat?
Micsoda sületlenség!
Hogy merészelted idehozni ezt a mocskot?
Nem lesz temetés, addig éljek!
Akkor halj meg!
Te is tudod, hogy ezt érdemled.
Hol van a fiam? Az igazi, akiről megígérted, hogy visszahozod.
Hol van Hongrang?
Ne merd így hívni!
Itt van Hongrang. A szemed előtt!
Tagadod?
Fel sem ismered?
Kinek a hibája, hogy így végezte?
A talizmán miatt történt, amit a halálom reményében kifüggesztettél.
Az őrült, gyilkos szándékod a saját fiad vesztét okozta.
Te voltál.
Te ölted meg az öcsémet. Te voltál.
Nem!
Ez nem az én fiam.
Nem!
Ez nem lehet a fiam!
Nem lehet! Ez nem az én fiam!
Nem!
Ez nem lehet ő!
HONGRANG SÍRJA
Kérlek, bocsásd meg, hogy kölcsön vettem a nevedet!
Cserébe…
megvédem a nővéredet, akit úgy szerettél, egészen az utolsó percedig.
A végsőkig védelmezem.
Fogalmam sincs,
mit kellene mondanom,
vagy hogyan
kellene elbúcsúznom tőle.
„Ég veled.”
Ennyi elég.
Ezzel lényegében
azt kéred, hogy vigyázzanak rá az égiek.
Búcsúzáskor
minden jót kívánunk a másiknak.
Remélve, hogy újra találkozunk.
Így hát
ez az „ég veled” most ígéret arra, hogy újra találkoztok.
Ég veled…
Hongrang!
KEDVES HONGRANG
Gyorsan újra kell alkotnom a talizmánjaimat,
akkor is, ha belerokkanok a festésbe.
Ami…
Hongrangot illeti…
Intézd el a Geomgyedan tagjait! Tönkretették a szertartásomat a rohadékok.
És hozd vissza nekem Hongrangot!
Úgy lesz, ahogy parancsolja, őméltósága!
Kétlem, hogy bármit megtudunk tőle.
Derítsétek ki, hol van a Geomgyedan búvóhelye!
Igen, uram.
A Geomgyedan tagjaival együtt egyúttal megöljük a Mészárlót is.
De a herceg azt parancsolta, hogy…
Értettem.
Fájdalmas lehetett…
és félelmetes.
Gyűlöltem…
és elöntött a szégyen.
Nincs rá okod.
Azoknak kellene szégyenkezniük, akik ezt tették veled.
De mégis én vagyok az…
aki viseli a sebeket.
Te is fájdalmat cipelsz…
itt…
és itt.
Remélem, egy nap
mindkettőnk sebei
elhalványulnak és feledésbe merülnek.
Nem kell elhalványulniuk vagy feledésbe merülniük.
Látni kell őket, elismerni
és elfogadni, ahogy én teszem veled.
Menjünk aludni!
Biztos vagyok benne,
hogy a herceg megpróbál majd engem hibáztatni minden bűnéért.
Nekünk kell először megtalálnunk a Mészárlót,
és pajzsként használni a herceg ellen.
Igen, uram.
Mit csinálsz?
Ezt elejtetted.
Igen.
Bemegyek a faluba.
Jól van.
- Én hozok tűzifát. - Rendben.
Áruld el, hol van a búvóhelyetek!
Ha megteszed, sértetlenül távozhat innen, ezüsttel a zsebedben.
Ha megtagadod…
azonnali halál vár rád.
Nem azért jöttem, hogy visszavigyelek.
Csak hogy elmondjam, miért kell visszajönnöd.
Ne fáradj!
A Mészárló
nem maradhat melletted.
Hamarosan magadra maradsz.
Nem így lesz.
Az a férfi
haldoklik.
Biztosan láttál vörös kiütéseket a testén.
A többiek, akiknek festmény van a hátukon, haldokolnak vagy már halottak.
Sim főkereskedő timsóval és arzénnal fehérítette festővászonná a bőrüket.
A testükben felgyűlt mérgező anyagok okozzák a tüneteket.
A kiütésen kívül előfordul
légszomj a tüdőkárosodás miatt,
merev izmok, görcsrohamok,
és akár látásvesztés is a szemek károsodása miatt.
Nem, ő jól van.
Lehet, hogy most még jól van,
de már nem sokáig.
Elég ebből!
Neki tudnia kellett erről.
Szóval az, hogy maga mellett tart,
gyáva és önző tett.
- Elég! - Reménykedj csak!
Te nyilván ezt kívánod neki, de sajnos nem hiszek neked.
Csak időt akartam adni, hogy feldolgozd, és esélyt, hogy mentsd magad.
Még ha igaz is, amit mondasz, hiába reménykedsz.
Történjék bármi,
sosem fogom elhagyni őt.
Rendben.
Ha magadtól nem tudsz elszakadni tőle,
majd én segítek.
Már jártam az összes többi orvosnál, gyógyszerésznél, gyógyfüvesnél.
Ön az utolsó reményem.
Kell legyen rá gyógymód.
Ha a beteg bőre és szeme károsodást mutat, már kritikus lehet az állapota.
Nem sokat tehetünk.
Ki kell várnunk, hogy megbirkózik-e vele a szervezete.
Jae-yi?
Hongrang miért nem jelentkezett még?
Azt mondtam, menjen el, ha átadta az iratot.
- Tessék? - Teljesítette a feladatát. Nem igaz?
- Kkot-nim! - Vezér!
Védjetek minket!
Kkot-nim!
Sim Yeol-guk!
Hogy merészeled!
Szóval te voltál.
Hogyhogy életben vagy?
A gyermeked a méhemben
felfogta a kardcsapást a gyilkostól,
akit felbéreltél a megölésemre.
Áruld el!
Hol van a Mészárló?
Ne merészeld!
Bátyám!
Vezér!
Bátyám!
Vezér!
Bátyám…
El kell tűnnie innen.
Mit keresel itt?
A Mészárlót.
Gondolom, a herceg előtt akarod elkapni, hogy felhasználhasd ellene.
És te? Honnan tudtad, hogy ide kell jönnöd?
Értem.
Egyértelmű a válasz a kérdésemre.
Egy áruló tolvaj volt mellettem.
Borsos árat fizettem az értékes információk kiadásáért.
A Mészárló nincs itt.
A Geomgyedant megtámadták, és foglyul ejtették In-hoe-t?
Mennem kell.
Mit tehetsz ebben az állapotban?
Nem vagy jól, ugye?
Szóval tudtad?
Miért nem mondtad?
Féltem, hogy fájdalmat okozok.
Még nagyobb bűntudatot és szenvedést.
Ezért kell most mennem,
amíg még az állapotom engedi, hogy harcoljak.
Ha nem török ki a szorításukból, te is örökre menekülni fogsz, mint én.
Meg kell védjelek.
Kérlek, engedd, hogy megvédjelek!
Visszajövök hozzád, Jae-yi!
Ígérem.
Rendben.
Akkor menj!
De ne feledd!
Ha visszatértél, onnantól csak mi ketten leszünk.
Bár hamarabb szerettünk volna egymásba!
Bárcsak!
Akkor az a sok, látszólag értelmetlen nap
most dédelgetett emlék lenne.
Ha visszatérsz…
onnantól kezdve
mellettem kell maradnod
örökre, rendben?
Bármi történjék is…
veled leszek.
Örökké.
Örökké…
és még tovább.
Ami anyát illeti, azt mondta, így juthatsz hozzá az irathoz:
„Finoman simíts végig
Mong-jun vállán.”
A férfi pedig…
Felismered esetleg?
Mong-jun volt a gyermekkori neve
apámnak, a te nagyapádnak, az előző főkereskedőnek.
A fiam itt járt. Nála van a vagyonmegosztási irat.
Hamarosan visszatér,
és mindent helyrehoz.
Gyere! Készüljünk fel a fogadására!
Fiam!
Nem vagyok a fiad.
- Fiam! - Nem vagyok a fiad.
Nem vagy az anyám.
Drága kisfiam! Mégis miért mondasz…
A nő, akinek Simmel kétszer is az életére törtetek.
A neve Kkot-nim.
Ő az anyám.
Ki fogja megvédeni őt, ha meghalsz?
Védelmezd!
Te pedig, remélem, túléled.
Hogy teljes valódban megtapasztalhasd,
milyen érzés elhagyatva lenni, és elveszíteni valakit.
Mit mondtál?
Jelenteni szeretném apámat, Sim főkereskedőt.
Bizonyítékokkal alátámasztva részletezem az évek során elkövetett bűneit.
A Min Kereskedelmi Céh főkönyvei rámutatnak a korrupt tevékenységekre.
Sim Jae-yi.
Hogy merészeltél…
jelenteni engem?
- Engedj el! - Hagyj békén!
Főnök!
- Ne kapálózz! - Miért csinálod ezt?
Add át neki! Ha meg akarja találni őket, hozza el nekem a Mészárlót!
- Miért csinálod ezt? - Eressz!
Főnök!
- Engedj el! - Eressz!
- Az istenit! - Engedj el!
- Hagyj békén! - Eressz már el!
Engedj el!
Álljatok meg!
Őméltósága!
Ahogy parancsolta, elhoztam a csalit, ami idevonzza a jin-jang festményt.
Nem tudom,
hogy ravasznak tartsalak,
vagy egyszerűen csak ostobának.
Mindennek megvan a maga értéke és különböző mértékű jelentősége.
Miért hordtad ide ezeket a hitvány, semmitérő alakokat,
ha van valami, ami ezerszer értékesebb náluk?
Őméltósága!
Ez egy emberbőrbe bújt, aljas démon.
Ez a lény zavarta össze
a jin-jangot ábrázoló festményemet, elfeledtetve vele a célját.
Meg kell fosztanunk minden hamis reménytől és októl a lázadásra.
Most pedig szúrd át egy karóval
a démon szívét és fejét.
Jae-yi!
- Jae-yi! - Jae-yi!
Engedj el!
- Jae-yi, ne! - Jae-yi!
Jae-yi veszélyben van.
Kitartó vagy.
Kkot-nim!
Már elveszítettelek, mire rájöttem,
hogy Min Yeon-ui műve volt az egész.
Mindenhogy próbáltalak megmenteni és megvédeni. Talán végül bele is őrültem.
Így fizetek meg azért, hogy bántottalak. Igen, biztos így van.
Ezért nem ismertelek fel.
Ölj meg, ha szeretnél,
de hadd álljak bosszút, mielőtt megteszed!
Te is tudod, ugye?
A kezdetektől fogva
csak a tiéd volt a szívem.
Kezdhetitek.
Miért vagy így meglepve?
Tényleg azt hitted,
hogy képes lennék megölni téged?
Bátyám!
Jae-yi!
Nem lehet…
Megkönnyebbültem.
Így most már végre vége van.
Igazából
rettegtem,
hogy sosem bocsátasz meg nekem.
Bátyám!
Igen.
Pusztán az, hogy így szólítasz,
rengeteg örömmel töltött el.
Ez bőven elég volt nekem.
Sajnálom,
hogy többet akartam és többről álmodtam.
Ne, bátyám, kérlek!
Nem halálosak a sebei.
Itt van a Mészárló. Menjen biztonságos helyre!
Bátyám!
- Menj! - Bátyám!
Gyere velünk!
El kell tűnnöd innen.
Menjünk!
Gyerekeket látok.
Egy, kettő három, húzd!
- Gyertek! - Menjünk!
In-hoe!
Sajnálom,
hogy elkéstem.
Céhmester!
Bu-yeong!
Igen?
Ne siessünk!
Rendben.
Jae-yi…
Úgy tűnt, aggódik értem, ugye?
Azt mondtam neki, hogy ne aggódjon, nem halálosak a sebei.
Jól tetted.
Mint mindig,
te vagy az egyetlen
aki tényleg ért engem.
Vállalod…
hogy őt is így szolgálod majd?
Örömmel, uram.
Köszönöm.
Ideje mennem.
Hová megy, uram?
Valahová
messzire.
Vissza ahhoz a naphoz.
Ott van az én helyem.
Ott maradok
az örökkévalóságig.
Úrfi!
Jae-yi!
Menekülj el a gyerekekkel!
Hamarosan követlek.
Mennünk kell.
Menj!
Siessetek!
Mindjárt ott vagyunk.
Gyertek be, gyorsan!
Nem, még nem.
Visszatértél hozzám.
Gyermekem!
Mi dühít fel ennyire?
Bármi is az, engedd el!
Hiszen a tomboló dühöd
csupán a tudatlanságodból és naivitásodból fakad.
Miért tettél
ilyen szörnyűségeket
velem és a többi gyerekkel?
Magasztos célt tűztem ki,
de nem önző vágyak vagy kapzsiság vezérel.
Inkább szívbéli buzgóság
az emberek iránt.
Istenné kell válnom.
Csak akkor fog
ez az ország és az egész világ megnyugodni.
Szóval csak egy idióta vagy.
Egy groteszk, elmebeteg őrült.
Egy senki, aki egy hiú téveszme miatt azt reméli, hogy valakivé válhat.
A kisebbrendűségi érzésed és őrületed a gyerekeket…
Hogy merészelsz így beszélni velem?
Hallgass, te aljas őrült!
Hogy lehetsz ilyen ostoba?
Hogy lehetsz ilyen arrogáns?
Nincs benned egy szemernyi hála sem?
A mocsokba születtél, egy alantas senkiként,
akire az várt, hogy cél nélkül rohadjon el.
Ez volt a sorsod,
amíg dicsőséges lényt nem alkottam belőled.
Be kell látnod, hogy jót tettem veled.
Egyszer sem
aludtam el félelem nélkül.
Minden lélegzetvételt
megkeserített a fájdalom.
Egyszer sem nevettem vagy sírtam szívből, mégis itt vagyok,
és élek.
Élő holtakká tettél minket.
Hogyne, tudom jól.
Hogy ne tudnám,
mikor mind az enyémek vagytok?
Légy türelmes még egy kicsit!
Gyorsan megfestem az új talizmánokat, aztán…
Most próbálj meg festeni!
Ne!
Tényleg azt hiszed, hogy vége lesz…
ha kilehelem a lelkem?
Belevéstem
a szellemem és lelkem a testedbe.
Tovább élek veled,
az idők végezetéig.
Ez még nem minden.
Amíg az én erényes és örök festményeim léteznek,
fel fog bukkanni egy isten, aki örökölni hivatott a nemes ügyemet.
Én tovább élek és lélegzem veletek,
és a nagy művem
továbbviszi az örökségét!
Nem, nem hagyom…
Megmentettél.
Eredetileg azt terveztem, hogy ha ennek vége, magammal is végzek.
Tudtam, hogy le kell tépnem ezt a mocskot magamról,
hogy szabad lehessek.
Hogy meg kell halnom,
hogy újra emberré válhassak.
De többé már nem.
Ez most már nem számít.
Mert te emberré tettél.
Melletted férfivá váltam.
Ez az éjszaka szokatlanul hosszúnak tűnik.
Vajon mikor jön el a reggel?
Ha fáradt vagy,
pihenj egy kicsit!
Aludj egyet!
És ha túl sokáig alszom?
Nem akarom, hogy újra várnod kelljen rám.
Semmi baj.
Átsétálhatsz az álmok földjére,
és még ha túl messzire is sodródsz,
visszajöhetsz hozzám.
Csak vissza kell jönnöd.
Többé…
nem foglak látni.
Még ha nem is látsz,
én itt vagyok.
Most, hogy körülölelt a sötétség,
csak te maradtál.
Érzem a jelenléted.
Erősebben, mint valaha.
Csak mert nem látsz valamit, az nem azt jelenti, hogy eltűnt.
A csillagokat sem látod egy esős napon.
De ez nem azt jelenti, hogy nincsenek ott.
Majd azt mondom magamnak, hogy ez csak egy hosszú esős évszak.
És ha eljön az idő,
mint a fényes csillagok egy felhőtlen éjszakán,
visszatérsz hozzám.
Így lesz.
És most…
hová menjünk?
Én visszamegyek oda, ahová tartozom, és te is.
És az hol van?
Az én helyem melletted van,
a tiéd pedig mellettem.
Úgy, ahogy most vagyunk.
Örülök.
Mindketten ott vagyunk, ahol lennünk kell.
Egyszerűen csak…
így kell maradnunk.
Így?
Mit csináljunk legközelebb?
Sok minden vár ránk, hisz olyan kevés dolgot csináltunk együtt.
Mi legyen az első?
Mit szólnál a csónakázáshoz? Meleg és napos az idő.
Megnézhetjük a holdkeltét is,
és sétálunk egy hosszú kőfal mellett.
És hintázni is szeretnék.
Lökj majd meg, hogy minél magasabbra repüljek.
És…
Szedhetnénk őszirózsaleveleket,
hogy rizst főzzünk vele.
És ha ettünk,
lefekhetünk a tornácra,
hogy elcsevegjünk a világ dolgairól.
És aztán…
KÉT ÉVVEL KÉSŐBB, TAVASSZAL
Fősámán asszony!
Hol van a fiam?
Vajon most hová ment?
Miért nem tért még vissza?
Ne aggódj!
Már úton van hazafelé.
Igen, biztosan.
Vajon…
Vajon mikor fog megérkezni?
Hamarosan.
Hamarosan hazaér.
Nézd! Így kell. Óvatosan, jó?
Itt vagyok!
- Válassz engem! - Engem!
Nem, engem!
Egy, kettő, három, négy…
Isten hozott!
Ha fellángol ez a seb,
nézz rá erre!
Ne feledd, hogy én mindig
veled vagyok.
Jae-yi!
Ég veled!
PARK ZI-A EMLÉKÉRE
A feliratot fordította: Kiss Orsolya