- Počkej, ty chceš Matku zachránit? - Jo.
Ne, máme plán.
Plán je zachránit tebe a pak zabít Matku.
- Měním plán. - Nemůžeš měnit plán za pochodu.
Co se to tady sakra děje?
To je na delší vyprávění.
Stačí mi kratší verze.
Boroughs je v prdeli.
Kratší verze je, že se mi chlap jménem Edward vloupal do domu
a řekl mi, že ve zdech je sova.
- Děje se něco? - Všechno. Kde jsi?
Na cestě z Boroughs. Co se děje?
Dost věcí.
Jednal jsem trochu zbrkle a teď mám pořádnej průšvih.
- Jakej? - Tak trochu jsem unesl Matku.
Co že jsi?
Hej, snažím se tu zachránit svět, ten tón si odpusť.
…šel v noci k němu domů…
Fajn, jdi do komunitního centra.
Přes výročí je zavřený. Přijedeme tam.
Jo. Počkej, přijedeme?
Už z toho máme skupinovej projekt.
Přepínám.
Fajn, určitě… Sakra.
Pak Art ukradl tuhle dodávku.
To teda jo.
Lidi, mám tu dobrou a špatnou zprávu.
Wally má Matku.
Vážně?
Potká se s náma v komunitním centru.
- Arte. - Změna plánu. Držte se.
Před pár hodinama na obchůzce tu Matka ještě byla.
Wally se s ní nemohl…
- Zmlkni. - Jasně.
Kumpáni Sama Coopera ho dostali z Pavilonu.
Jsou na útěku.
Neboj se, poslal jsem naše nejlepší lidi…
Poslal jsem ty nejlepší k branám.
Nikdo z Boroughs neuteče.
A zatím…
Zatím musíme dělat, jakože nic.
Mám projev a ty pak…
Projevy mě nezajímají.
Ani Sam Cooper.
Záleží jen na Matce.
Já ji najdu.
Musíš mi věřit.
Nevytrpěli jsme toho už dost?
Neboj se, lásko.
Čas je na naší straně.
Zdravíčko.
Zdravím vás.
Hezký večer.
Božínku.
To je ale lidí.
Zdravím.
Tak jo.
To ne.
Chceme bejt nenápadný.
Tudy ne.
Díky, že jste dorazili, i když je překvapivě docela chladno.
Necháme všechny končetiny schovaný, aby nikdo neviděl…
Promiňte, kam máte namířeno?
Se ženou si jen užíváme oslavu.
Má žena nějaké jméno?
Jo. No jasně. Rozhodně má jméno.
Jmenuje se Petunie.
Máte plno práce.
Tak pojď, Prudence, půjdeme někam jinam.
Potřebuju mluvit se šéfem.
Tady budeme v bezpečí, než Wally dorazí.
Aspoň to působí děsivě.
Ať nepřitahujeme pozornost.
Jasně.
Tam pod stolem jsou ztráty a nálezy,
kdyby někdo chtěl vypadat míň nápadně.
Tati…
Jsi v pořádku?
Tati?
Co se děje?
Je tady.
Ahojky, pardon, že jdeme pozdě.
Takže bez zbytečných řečí
je mi potěšením přivítat tu hlavní hvězdu dnešního večera.
Všichni ho znáte a máte ho rádi. Já ho mám moc ráda.
Náš ředitel a štramák, Blaine Shaw.
Zdravím vás, děkuju. Moc vám děkuju, jste laskaví.
Je mi potěšením vás tu všechny přivítat na 75. výročí města Boroughs.
Výročí jsou příležitostí k ohlédnutí se za minulostí
a k plánování budoucnosti.
Jak řekl Robert Browning: „To nejlepší máme před sebou.“
Vlastně…
To je vlastně lež.
Celý citát zní: „Pojď, zestárni se mnou.
To nejlepší máme před sebou.“
To je další lež.
Jediná jistota v nejistém světě je,
že všechno jednou skončí.
Čas je zloděj pod rouškou noci.
Krade nám mládí. Radost. Lásku. On…
Drtí nás, dokud z nás nezbyde
jenom prach.
Ale ne tady.
Boroughs je pevnost.
Citadela zářící v temnotě.
Boroughs je slib vytesaný do cihel a kamene, který říká:
„To nejlepší nemáme před sebou.
Je to teď.
Je to tady.
Společně.“
Odvezeme ji do bezpečí daleko od Boroughs.
Potřebuje doktora, nevypadá moc dobře.
Ne, já jsem doktor.
- A co náš plán? - Chceš ji zabít?
No, teď už ne.
- Je zázrak. - Okusuje křídu.
Její krev je klíčem…
Tohle si vezmu.
Její krev je klíčem k vyléčení nemocí.
Vezmi si tohle.
Už žádné nemoci. Konec utrpení.
Už žádná smrt.
Takže všichni budou žít navěky?
Za zázraky se platí.
Jo. A kdo z vás tu cenu platí? Ty?
Ty?
Ono se snadno spekuluje,
když to nejsou vaši pacienti, kterým zbývá jen pár týdnů.
Váš manžel neumírá na zasraný AIDS.
Neútočí na vás vlastní buňky.
Blaine a jeho stepfordskej personál našli pramen mládí
a já ho teď hodlám použít, jasný?
Použiju ho pro dobro. Přijdu na léčbu.
Přijdu na to, jak můžeme lidi vyléčit, uzdravit.
Lidi, který…
Musíme jí pomoct.
Výborně, aspoň někdo to chápe.
Jak ji propašujeme na svobodu?
Ne, to ona nechce.
- Jak to víš? - Řekla mi to.
Ona s tebou mluví?
V mojí mysli.
A co chce, Same?
Chce zemřít.
Musíme ji dostat do Artovy jeskyně.
Tam se narodila.
Její děti ji právě na tohle připravovaly.
Na… na její konec.
Musí to být tam. Teď.
Ani náhodou.
To je její volba.
Ne. Nenechám ji zemřít.
Wally, já to chápu.
Je to velké sousto a žádáme toho hodně,
ale Blaine nepřestane Boroughs využívat jako svůj osobní bufet.
Myslí si, že na starých lidech nikomu nezáleží.
Ani starým lidem.
Musíme dokázat, že se mýlí.
Musíme se mu postavit.
Kvůli Matce, kvůli Boroughs, kvůli všem.
Spravedlnost pro Jacka.
A můžeme být hrdinové, všechno napravit.
Musíš ji pustit.
Ne.
Wally.
Neudělám to. Nemůžu.
Musíme.
Já nechci umřít.
Já vím, zlato, to já vím.
Já vím.
A kdybych i na vteřinu věřila,
že by tě zachránilo, kdybysme tu starou paní navěky mučili,
byla bych v tom s tebou.
Ale nezachrání.
Jo, ale…
byl bych naživu.
Ale nebyl bys to… ty.
Dovol mi, abych teď zachránila já tebe,
dokud je ještě čas.
Tak jo.
Fajn.
Ale budu tě strašit.
V to doufám.
- Navždycky. - Tak jo.
Same, jsme s tebou.
- Jak se do té jeskyně dostaneme? - Výjezdy hlídají.
Mám nápad.
Raz, dva, tři.
Tak počkat, pod kurzy vaření jsou tunely?
Dostaneme se jimi do jeskyně.
- Je to hluboko. - Hodíme si mincí?
Než tam slezeme, nezapomněl jsi mi říct ještě něco?
Ne. Vlastně počkej.
Jo. Wally mi odebral mozkomíšní mok
a Renee shodila auto na Hanka.
To je, myslím, všechno.
- Haló? Je někdo doma? - Do prdele, to je Blaine.
Slezte do tunelu. Získám vám trochu času.
Jak to, že ty jsi ta, kdo se obětuje?
Řekla jsem si první.
Je někdo doma?
- Tak lezte. - Pomoz mi s Matkou.
- Zůstanu s tebou. - Vezmi to.
Nejdřív Matku…
Víme, že jste tady!
Chci vědět, do čeho jsem to šlápla?
To nechceš.
Myslíte, že budou Judy s Artem v pohodě?
Mně už se povedlo Judy naštvat.
Věř mi, to Blaine by se měl bát.
Co se to s ní děje?
Tam jsou její děti.
Jo, Blaine je drží zavřený pod ochrankou.
- Prý je musíme zachránit. - Nemůžeme zachránit všechny.
Jsou to její děti.
Já s Pazem půjdeme.
Proč my?
Víš, kde jsou.
A Judy si zabrala poslední hrdinskej kousek, takže teď ty.
To taky.
Osvobodíme vaše děti.
Slibuju.
Sejdeme se v jeskyni.
Dobře. Co my?
Musíme tudy.
Tak jo.
Kde je Matka?
Čí matka? Vaše matka?
Ztratils mámu? To je špatný, kámo.
Aha, chápu, o co tady jde.
Ta vaše malá výprava vám rozproudila krev,
rozhýbala tělo.
Připadáte si nezničitelně, ale to bohužel nejste,
takže… mi koukejte říct, kde je Matka.
Zkoušel jste Señora Cocinas?
Tam chodí všichni rádi.
Tak jo, všichni se hezky v klidu nadechneme.
Kde je Matka?
Jdi k čertu, Blaine.
Co to děláte?
Jděte od ní pryč!
Nechte ji být!
I po tom všem, co vám udělala,
ji milujete.
Jak sladké.
Judy!
Ne, nebojte se.
Čepel je zabořená v relativně nevinné části střeva.
Bude trvat skoro celý den, než vykrvácí.
Stačí jediná operace, možná odstranění kousku střeva,
a bude jako nová.
Takže… kde je Matka?
To už by stačilo.
Dost!
Teď to začíná být zajímavé.
Čepel se teď nachází jen pár milimetrů od životně důležitých orgánů.
Teď už se bavíme o dvou, možná třech operacích.
Bude to chtít stomický sáček,
ale bál bych se spíš toho vnitřního krvácení.
Ne.
Do hodiny se utopí ve vlastní krvi.
Proč tohle děláte?
Proč vůbec někdo něco dělá?
Pro lásku.
Řekněte mi, kde je Matka.
Trouba je rozebraná.
Jsou v tunelech.
- Berou ji do jeskyně? - Jo!
Judy… jsem u tebe, zlato.
Půjdeme po nich?
Není třeba. Z budovy ochranky je navedeš do jejich ulice.
Tyhle vezmeme s sebou, kdyby byla třeba páka.
Nikdo tu není.
Pomoz mi.
Opatrně.
Mám tě. Tak.
To je puch.
Sledujou nás.
Jo, no, jsou zvědaví.
Hele, ovládací panel.
Nic to nedělá, klece se neotevírají.
- Asi je potřeba klíč. - Jo.
Nazdar, hrdličky.
Vítejte v mým skromným příbytku.
Největší systém tunelů na světě se nachází pod Disney Worldem.
Říkají jim „utilidors“.
To není největší systém tunelů na světě.
- Ale je. - Ne, delawarský akvadukt je větší.
- To nejsou technický tunely. - Ale ty jsi říkala jenom tunely.
Můžeme velkou debatu o tunelech odložit, až umřu?
A teď kudy?
- Tudy. - Víš to jistě?
Ona to ví jistě.
Do prdele!
- Vědí, že jsme tady. - Je to past.
Ne, ženou nás, kam chtějí.
Jo, přímo do pasti.
Nejspíš, ale co nám zbývá?
- No, teda… - Pojďte.
Vždycky to byl takovej paličatej prevít?
Nemáte ani tušení.
Hej, počkejte na mě.
Klídek, hrdino.
Nemyslím, že bych se po tý menší nehodě předvedl ve rvačce,
ale nebudeme to zkoušet, co ty na to?
Ta tvoje kapela…
Cowboy Renegade.
Fakticky jste váleli.
- Nevěděl jsem, že jsi fanoušek. - Jo.
Hrozně jsem chtěl, abysme byli kámoši.
Víš jak… jako amigos.
Když jsi šéf, moc to nejde.
Jasně.
A teď mi sebrali moji práci
a zavřeli mě tady s děckama, dokud nebudu víc „k světu“.
To jo, Blaine ti aspoň mohl sehnat nějakej hezkej pokoj někde v hotelu.
To mi povídej.
Dřív jsem v base pracoval, a teď v ní žiju…
Kvůli Blainovi.
Možná bys nám mohl… pomoct.
A proč bych to jako dělal?
Protože není nic lepšího než to natřít někomu,
kdo si o to řekl.
Ať jde Blaine do prdele.
A co ty?
Já?
Ať čas udělá to svoje.
Všechno spláchne.
Víš jistě, že nás neroztrhaj na kusy?
Ne.
- Dobrý. - Wally, pomůžeš mi?
Fajn, vezmi ji za ruku.
Ne, ruku.
Kam ji mám dát?
Tamhle na židli.
- Tak jo. - Jo, tady.
Haló? Má někdo volnou ruku?
Dobrý?
Hej! Haló?
Tak jo, už jdu.
- Vydržte, už jdu. Tak. - Jo, super.
Musíme předpokládat, že Blaine je na cestě sem.
Není času nazbyt.
Můžeme jet mým autem.
Ale kam? Pořád budeme uvěznění v Boroughs.
Ne, tady se jim postavíme.
Postavíme? Nemáme žádný zbraně.
Leda by byli alergický na retro modernismus.
- Máme zbraň. - Ne, tohle nefunguje.
Funguje.
Vyměnila jsem trafo, aby se nepřetížily zesilovače.
Závity na cívce ke zvýšení výkonu paprsku, ale…
A co výkyvy napětí?
Stříbrný slídový kondenzátory.
Nechci rušit tuhle rodinnou chvilku, ale blíží se padouši.
Jasně. Odneseme ty televize do garáže. Mám plán.
- Dobře. - Honem.
Tak jo.
Doufám, že to vyjde, Same.
Zdravím.
Chci vám něco říct.
Vážně?
Jo, jenom…
Já… končím.
Vítejte v Boroughs.
Snad si tu vychutnáte život naplno.
Utíkejte!
Musíme jim pomoct!
Ne!
Kašlu na to.
Miluju tě.
Je po všem?
Asi jo.
Pomoc!
Pomozte Judy!
- Polož ji. - To nic.
Jsem tady, zlato.
Jsem tu. Zavolejte záchranku.
Můj mobil nefunguje.
Ta rána z televizí je usmažila.
Můžete mi podat ručník? Potřebuju ručník. Tak jo, díky.
Fajn, dám ti na stranu ruce, Judy. Dej mi ruku.
Jenom se podívám, jak to vypadá, ano?
Fajn.
Tak jo, panebože.
Potřebuje do nemocnice. Nemůžu…
- Tak ji tam vezmi. - Já…
Už nemá čas.
To ne!
- Jenom… - Ne!
- To ne! - No tak.
No tak, zlato, jsem tady.
Neodcházej.
Zůstaň se mnou, nikam nechoď.
Pamatuješ si…
jak jsme s dětma jeli do Grand Canyonu?
Pamatuju si, jak jsme se o to pokoušeli.
Kvůli tobě jsme se ztratili.
Já věděl, kde jsme.
Jenom jsem nevěděl, jak se dostat tam, kam jsme chtěli.
Zastavili jsme u velikýho opuštěnýho jezera…
někde na konci světa.
Skočili jsme do něj.
Koupali se oblečení.
Bože, byla jsi tak nádherná.
Jak jsi stála ve vodě, smála se s dětma.
To byl hezkej den.
No, do Grand Canyonu jsme se ale nepodívali.
Ne, Judy, ne!
Ne, Judy!
No tak, zlato.
Zlato, to ne!
Judy.
Co chce?
Chce pomoct.
To nic, Arte, můžeš jí věřit.
To je zázrak.
Je to zázrak.
Musím ji dostat do jeskyně. Hned.
Tak jo.
- Opatrně. - Mám to.
Tak jo.
Už to bude. Raz, dva, pomalu.
- Přesně. - Jedu s tebou.
- Říká, že musím jet sám. - To mě nezajímá.
- Jsi můj táta. Nenechám tě jet… - Claire…
Mámě jsem pomoct nedokázal.
Tobě jsem taky moc nepomohl.
Ale jí pomoct dokážu.
Musíš mi věřit, Claire.
Prosím.
Fajn, ale radost z toho nemám.
Páčko, kukačko.
Čauky mňauky.
Hej, kovboji, opatrně.
Šlápni na to.
Zavolej, až dorazíš.
Děkuju.
Opatrně.
A jsme tu.
Zvládla jsi to.
Nemáš zač.
Výbuch? Jak to myslíš, „výbuch“?
Jakože ty vybuchneš?
Počkej, vydrž, musím se schovat.
Vlastně jsem se nad tím zamyslel…
a tu smlouvu ti zruším.
Ty se do Boroughs nehodíš, Same.
Vzal jsi mi ženu.
Takhle to skončit nemělo, Same.
Přivedu ji zpátky.
Vůbec netušíš, co je Matka zač…
co všechno dokáže.
Všechno, čeho si myslíš, že jsi dosáhl, můžu zase odčinit.
To nic.
Nech to plynout.
Nikdy.
Ne!
Pusť mě!
Ne…
Ne, já nemůžu…
nemůžu umřít!
Všichni umírají.
Vítej v klubu.
Lilly?
Ahoj, ty starej bručoune.
Jsi to vážně ty?
Jsem to já.
Jak?
Takhle ti děkuje.
Čas je dar.
Kolik času máme?
Hodláš tam stát a pokládat otázky, nebo…
si zatancuješ se svojí krásnou ženou?
Zase budeme spolu.
Pořád jsme spolu.
Same!
Same.
No tak.
Co tady děláte?
Přece jsme se tu měli všichni sejít.
No jasně.
To je Matka?
Jo.
Už má klid.
Co kdybysme šli domů?
S tím souhlasím.
Tak jo, večeře.
- Táto, pomůžu ti. - Je to horký.
- Jo. - Držíš to?
Tak jo, Arte, jsou tu děti, takže žádný veselý houbičky.
Zlatíčko, ty mi úplně stačíš, víc rozveselit nepotřebuju.
Nesu něco k zakousnutí.
Díky, já už mám něco k zakousnutí tady.
- Tak jo, co to tu máme? - Salám, sýr, ovoce.
- Do toho. - Tady.
Jo.
Proteklo ti to.
- To nepůsobí moc lákavě. - Přelep si to.
Počkej, něco pro tebe mám.
- Vzpomněl sis? - Jo, vzpomněl.
Děkuju.
- Týden v Římě. - Hezký.
- A pak do Florencie. - Panebože, zbožňuju Florencii.
- Musíš jet taky! - Fakt?
No jasně.
Pozor, myslím, že se Wally přidá k vašemu výletu.
Jo, to mě nepřekvapuje.
Tak co probíráme?
- Náš velkej výlet. - Náš velkej výlet…
Tati, dáš si burger, nebo hotdog?
Od každého jeden, prosím.
Dobře. Honem.
No jo.
Překlad titulků: Zuzana Stifterová