- Vrei s-o salvezi pe Mamă? - Da.
Nu, avem un plan.
Planul e să te salvăm și apoi s-o ucidem pe Mamă.
- Cer schimbarea lui. - Nu poți schimba schimbarea.
- Ce naiba se întâmplă? - Povestea e lungă și bizară.
- Accept varianta scurtă. - E dileală în Cartiere.
Varianta scurtă e că un anume Edward a pătruns în casa mea
și mi-a zis că era o bufniță în pereți.
- Ce nu-i bine? - Tot. Unde ești?
- Am ieșit din Cartiere. Ce-ai pățit? - Foarte multe.
Am acționat pripit și acum sunt în mare încurcătură.
Adică?
- Am cam răpit-o pe Mamă. - Ce-ai făcut?
Încerc să salvez lumea. N-am chef să ridici tonul.
M-am dus la el noaptea…
Du-te la centrul comunitar! E închis în timpul aniversării.
- Ne vedem cu toții acolo. - Cine mai vine?
Suntem ditamai grupul acum.
Terminat!
Bine, sunt sigur… Fir-ar să fie!
- Și Art a furat duba spălătoriei. - Chiar așa!
Am o veste bună și una proastă.
Wally a răpit-o pe Mamă.
- Da? - Da. Ne vedem la centrul comunitar.
- Art! - Schimbăm iar planul! Țineți-vă bine!
Mama era aici acum câteva ore, când am făcut rondul.
- Wally nu putea s-o ducă prea… - Taci!
Bine.
Zurbagiii lui Sam Cooper l-au scos din Conac.
Sunt fugari.
N-avea grijă, am pus cei mai buni oameni…
Am pus cei mai buni oameni la porți.
Nimeni nu scapă din Cartiere.
Și, între timp…
Între timp, trebuie să păstrăm aparențele.
Țin discursul, apoi tu…
Nu-mi pasă de discursuri!
Sau de Sam Cooper.
Mama e singura care contează!
O s-o găsesc.
Ai încredere în mine!
Oare n-am îndurat destul?
N-avea grijă, iubito! Timpul e de partea noastră.
CARTIERELE
Bună tuturor! Salutare!
Salut!
Aoleu!
E o grămadă de lume.
Bună!
Bine.
Nu, nu!
Ideea e să nu fim observați.
Nu pe acolo!
Vă mulțumesc că ați venit într-o seară neobișnuit de răcoroasă.
Ne ținem mâinile acasă și nu lăsăm pe nimeni să…
Mă scuzați! Încotro?
Eu și soția ne bucuram de festivități.
Soția are un nume?
Da, firește că are un nume.
O cheamă Petunia.
Păreți ocupat.
Vino, Prudence! Să mergem în altă parte!
Fă-mi legătura cu șeful!
Suntem în siguranță aici până vine Wally.
Măcar e sinistru.
- E mai bine să nu atragem atenția. - Așa e.
Pe masa aia sunt obiecte pierdute, dacă vreți să nu ieșiți în evidență.
Tată…
Te simți bine?
Tată?
Ce-ai pățit?
E aici.
Salut! Scuze că am întârziat!
Ca să nu mai lungesc vorba,
am plăcerea să vi-l prezint pe invitatul nostru de onoare.
Îl cunoașteți și îl iubiți cu toții. Eu îl iubesc.
Directorul nostru sexy, Blaine Shaw!
Vă salut, oameni buni! Mulțumesc mult, sunteți amabili.
Am plăcerea să vă urez bun-venit la a 75-a aniversare a Cartierelor.
Aniversările ne oferă ocazia să reflectăm asupra trecutului
și să ne facem planuri de viitor.
Așa cum spunea Robert Browning: „Ce-i mai bun urmează să fie.”
De fapt…
De fapt, e o minciună.
Citatul complet este: „Bătrânețea are să vie.
Ce-i mai bun urmează să fie.”
E o altă minciună.
Singura certitudine într-un univers nesigur
e că toate au un sfârșit.
Bătrânețea e un hoț nevăzut.
Ne fură tinerețea, bucuria, dragostea…
Ne macină tot mai mult, neîncetat, până când
nu rămâne decât pulberea.
Dar nu și aici.
Cartierele sunt un bastion.
O citadelă ce luminează în beznă.
Cartierele sunt o promisiune concretizată în piatră, care spune:
„Ce-i mai bun nu are să fie.
E acum.
E aici.
Împreună.”
Trebuie dusă într-un loc sigur, departe de Cartiere.
S-o ducem la doctor! Nu pare sănătoasă.
Eu sunt doctor.
- Și planul? - Vrei s-o omori?
Acum nu mai vreau.
- E o minune. - Înghite cretă.
Sângele ei e soluția…
Dă-mi-o mie, dragă.
Sângele ei e soluția eradicării bolilor.
Uite, ia asta!
Gata cu bolile și cu suferința! Gata cu moartea!
- Și toată lumea trăiește veșnic? - Minunile au prețul lor.
Și cine plătește acel preț? Tu?
Tu?
E ușor să compui scenarii când nu ai bolnavi la un pas de moarte.
Când nu-ți moare soțul de SIDA! Când nu ești atacat de propriile celule!
Blaine și supușii lui au găsit sursa tinereții veșnice,
iar acum eu o voi folosi, bine?
O voi folosi în scop benefic, la terapii, la tratarea și vindecarea oamenilor!
Oameni care…
Trebuie s-o ajutăm.
Perfect! În sfârșit pricepe cineva! Cum o eliberăm de aici pe ascuns?
Nu asta își dorește.
- De unde știi? - Mi-a spus.
Îți vorbește?
În gând.
Ce vrea, Sam?
Vrea să moară.
Trebuie s-o ducem în grota lui Art.
Acolo a venit pe lume.
Copiii ei o pregătesc de mult pentru acest moment.
Pentru sfârșitul ei.
- Acolo trebuie să moară, acum. - Nici vorbă!
- E alegerea ei. - Nu, n-am s-o las să moară.
Înțeleg, Wally.
E greu de acceptat și mi-e greu să-ți cer,
dar Blaine nu va înceta să utilizeze Cartierele ca pe un bufet.
Are impresia că nimănui nu-i pasă de bătrâni, nici măcar bătrânilor.
Să-i arătăm că greșește! Trebuie să luăm poziție!
Pentru Mamă, pentru Cartiere, pentru toți!
Îi facem dreptate lui Jack.
Am fi eroi și am îndrepta lucrurile.
Las-o să moară!
Nu.
Wally…
Nu pot. N-o las!
Trebuie.
Nu vreau să mor.
Știu, dragule! Știu foarte bine!
Și, dacă m-aș fi gândit vreo clipă
că torturarea pe vecie a acestei bătrâne te-ar salva, aș fi alături de tine.
Dar nu te-ar salva.
Da, dar
aș trăi.
Însă nu ai fi tu.
Așa că lasă-mă să te salvez acum,
cât mai e timp.
Bine.
De acord.
Dar o să te bântui!
Sper să faci asta.
- De-a pururi! - Bine.
Sam, suntem de partea ta.
- Cum ajungem la grotă? - Ieșirile sunt blocate.
Am o idee.
Unu, doi, trei!
Adică e un tunel sub atelierul de gătit?
Îi putem duce până la grotă.
- E adânc. - Aruncăm o monedă?
Înainte să coborâm, n-ai uitat să-mi spui nimic?
Nu. Stai…
Wally mi-a extras lichid cerebral și Renee l-a ucis pe Hank cu o mașină.
Cam atât.
- E cineva acasă? - Fir-ar să fie! E Blaine.
Coborâți în tuneluri! O să vă ofer timp să fugiți.
- De ce să te sacrifici tu? - M-am oferit prima.
E cineva acasă?
- Intrați! - Ajută-mă cu Mama!
- Rămân cu tine. - Ia asta!
S-o băgăm pe Mamă!
Știm că sunteți aici!
- Hristoase! Să întreb în ce-am călcat? - Mai bine nu știi.
Credeți că Art și Judy vor scăpa?
Am văzut-o pe Judy enervată. Am enervat-o. Blaine ar trebui să-și facă griji.
Ce-a apucat-o?
Copiii ei sunt jos.
Blaine îi ține încuiați sub secția de pază.
- Zice că trebuie salvați. - Nu-i putem salva pe toți.
Sunt copiii ei.
- Mă duc eu cu Paz. - De ce noi?
Știi unde sunt.
Iar Judy s-a dat mare eroină, așa că acum e rândul tău.
Și asta.
O să-ți eliberăm copiii.
Promit.
Bine, ne vedem în grotă.
- Și noi ce facem? - Mergem într-acolo.
Bine.
Unde e Mama?
A cui mamă? A ta?
Ai pierdut-o pe maică-ta? Nu-i frumos!
Înțeleg care e problema.
Mica voastră escapadă v-a stârnit sângele
și v-a dat peste cap umorile.
Vă credeți invincibili, dar, din păcate, nu sunteți.
Așa că spuneți-mi, unde e Mama?
La Señor Cocinas ai încercat?
Toți adoră localul ăla.
Haideți să ne calmăm cu toții și să răsuflăm adânc! Bine?
- Unde e Mama? - Mai du-te dracului, Blaine!
Ce faci?
Pleacă de lângă ea! Las-o în pace!
Chiar și după tot ce ți-a făcut, încă o iubești.
Ce drăguț!
Judy!
Nu, n-avea grijă!
Lama e împlântată într-o porțiune inofensivă a intestinului.
I-ar lua cam o zi să moară în urma hemoragiei.
O singură operație, o mică rezecție a intestinului
și ar fi ca nouă.
Așadar, unde e Mama?
Gata, ajunge!
Încetează!
Lucrurile devin interesante acum.
Lama e la câțiva milimetri de niște organe destul de importante.
Acum vorbim de două sau chiar trei operații.
O să poarte sac colector pentru fecale, dar mă îngrijorează hemoragia internă.
Nu…
În ora următoare, se va îneca în propriul sânge.
- De ce faceți asta? - De ce face lumea una-alta?
Din dragoste.
Spune-mi unde e Mama!
Cuptorul e forțat.
Sunt în tunele.
- O duc în grotă? - Da!
Judy, sunt lângă tine!
- Mergem după ei? - Nu. Du-te la secție și mână-i spre alee!
Pe ăștia doi îi luăm ca monedă de schimb.
Nu-i nimeni aici.
- Ajută-mă! - Ai grijă!
Te țin eu, asta e!
Ce duhoare!
Se uită la noi.
Da, sunt curioși.
Uite un panou de control!
Nu funcționează. Nu deschide cuștile.
- E nevoie de o cheie. - Da.
Bună, porumbeilor!
Bun-venit în umilul meu adăpost!
Cel mai mare sistem de tunele din lume e sub Disney World.
- Sunt tunele utilitare. - Nu e cel mai mare din lume.
- Ba da. - Apeductul din Delaware e mai mare.
Nu e tunel utilitar.
Ai zis tunele, nu tunele utilitare.
Ați putea discuta despre tunele după ce mor?
Încotro o luăm?
- Pe acolo! - Ești sigur?
Ea e sigură.
Ce mama dracului?
- Știu că suntem aici. - E o capcană.
Nu, ne mână undeva.
Da, într-o capcană.
Probabil, dar nu avem de ales.
- Vreau să spun… - Haideți!
A fost mereu atât de căpos?
Nici nu știi!
Stați, așteptați-mă!
Ușurel, barosane!
Probabil că nu-s bun la bătaie după mica tamponare,
dar nu mă pune la încercare, da?
Mai știi trupa cu care cântai?
Cowboy Renegade?
Erați tari de tot!
- Nu știam că erai fan. - Eram.
Mi-am zis c-ar fi mișto să ne împrietenim.
Știi? Să fim tovarăși.
E greu când ești șef.
Așa e.
Iar acum mi-au luat postul
și m-au băgat aici cu copiii până devin „prezentabil”.
Da, Blaine putea să te ducă într-o cameră frumoasă de hotel.
Că bine zici!
După ce am lucrat într-o pușcărie, am ajuns să trăiesc în una.
Mulțumită lui Blaine.
Poate ne-ai putea ajuta.
De ce aș face una ca asta?
Fiindcă nu există satisfacție mai mare decât să i-o tragi unuia care ți-a tras-o.
Dă-l în mă-sa pe Blaine!
Și tu ce-o să faci?
Eu?
O să las timpul să-și facă treaba.
Să șteargă totul.
Sigur nu ne sfâșie arătările alea?
Nu.
- Liber! - Wally, ajută-mă!
Bine, ia-o de braț!
Nu, de braț!
- Unde o punem? - Pe scaun.
- Bine. - Chiar aici.
- Are careva o mână liberă? - Stai bine?
- Alo! - Gata, am venit!
- Ai răbdare! - Perfect, mersi.
Trebuie să presupunem că Blaine e pe drum. N-avem de pierdut nicio clipă.
- Putem lua mașina mea. - Și unde să mergem? Suntem blocați.
- Nu, le ținem piept aici. - Le ținem piept? N-avem arme.
Sau poate le repugnă anii '50.
- Avem o armă. - Nu funcționează.
Ba da. Am modificat transformatorul și nu încarcă amplificatoarele.
Am adăugat spire ca să cresc puterea…
- Și salturile de tensiune? - Condensatoare ceramice.
Scuze că întrerup momentul tocilăresc, dar vin ăia răi.
Da, să ducem televizoarele în garaj! Am un plan.
- Bine. - Hai!
Bine.
Sper să funcționeze, Sam.
Salut!
- Trebuie să știți ceva. - Serios?
Da, eu…
Îmi dau demisia.
Bun-venit în Cartiere!
Sperăm că ați trăit din plin!
Fugiți… Fugiți!
Trebuie să-i ajutăm!
Nu!
M-am cărat!
Te iubesc.
S-a terminat?
Așa cred.
Ajutor!
Ajutați-o pe Judy!
- Pune-o jos! - E în regulă.
Gata, sunt lângă tine, iubito! Sunt aici. Sunați la Urgențe!
- Mi-a murit telefonul. - De la fasciculul TV.
Aduceți-mi un prosop! Mulțumesc.
O să-ți mișc brațele, Judy. Dă-mi mâna!
Iau asta ca să văd care-i treaba, da? Așa!
Așa… Hristoase!
Trebuie dusă la spital. Nu pot…
- Atunci du-o! - Eu…
E prea târziu.
Nu, nu!
- Las-o… - Nu, nu!
Haide, iubito! Sunt aici. Nu te duce!
Rămâi cu mine, nu te duce!
Ții minte…
când am fost la Marele Canion cu copiii?
Știu că am încercat să mergem la Marele Canion.
Te-ai rătăcit.
Știam unde eram.
Dar nu știam cum să ajungem unde trebuie.
Am oprit la un lac pe jumătate secat…
La dracu-n praznic.
Ne-am aruncat în el.
Am înotat cu hainele pe noi.
Ce frumoasă erai!
Stăteai în apă cu copiii și râdeați…
A fost o zi minunată.
N-am mai ajuns la Marele Canion.
Nu, Judy, nu!
Nu, Judy! Judy…
Haide, iubito!
Judy…
- Ce vrea? - Să ajute.
E în regulă, Art. Poți să ai încredere în ea.
E o minune.
E o minune!
Trebuie s-o duc în grotă, imediat!
Bine.
- Cu grijă! - Mă descurc.
Bine.
Încă puțin, încet!
- Perfect! - Vin cu voi.
- A zis să merg singur. - Nu-mi pasă!
- Ești tatăl meu și nu te las să te duci… - Claire…
N-am putut s-o ajut pe mama ta.
Și nici pe tine.
Dar o pot ajuta pe ea.
Ai încredere în mine, Claire!
Te rog.
Bine, dar n-o să-mi convină.
Bun-rămas, fluturaș!
Cu bine, străine!
Ai grijă, voinicule!
Mergi ca vântul!
Să suni când ajungi!
Mulțumesc.
Cu grijă!
Așa!
Ai ajuns.
Cu plăcere!
Explozie? Ce explozie?
Vrei să spui că tu o să explodezi?
Numai puțin, să mă pun la adăpost!
De fapt, dacă mă gândesc bine…
Am decis să-ți anulez contractul.
Nu ești potrivit pentru Cartiere, Sam.
M-ai lăsat fără soție.
Nu trebuia să se termine așa, Sam.
O s-o învii.
Habar n-ai ce e Mama.
Nu știi ce e în stare să facă.
Tot ce crezi că ai realizat poate fi destrămat.
E în regulă!
Renunță!
Niciodată!
Nu! Nu!
Dă-mi drumul!
Nu…
Nu, nu pot…
Nu pot muri!
Toată lumea moare.
Bun-venit printre noi!
Lilly?
Bună, morocănosule!
Chiar tu ești?
Eu sunt.
Cum?
Îți mulțumește.
Timpul e un dar.
Cât timp avem?
O să stai acolo și o să pui întrebări…
sau dansezi cu frumoasa ta soție?
Vom fi iarăși împreună.
Suntem împreună mereu.
Sam!
Salut!
Ce-i cu voi aici?
- Urma să ne întâlnim în grotă, nu? - Așa e.
Aceea e Mama?
Da.
E împăcată acum.
Ce-ai zice să mergem acasă?
Bună idee!
E gata cina!
- Te ajut, tataie! - E fierbinte!
- Bine. - Ai prins-o?
Art, sunt copii aici. Fără ciuperci fermecate!
Iubito, farmecul tău îmi e suficient!
Am adus aperitive.
Mersi, am deja gustări acolo.
- Ce sunt? - Salam, brânză, fructe…
- Înfruptați-vă! - Bine.
Sângerezi!
- Nu e îmbietor. - Spală-te, mă ocup eu!
Stai, am ceva pentru tine!
- Ți-ai amintit! - Mi-am amintit.
Mulțumesc.
- O săptămână la Roma. - Frumos!
- Apoi la Florența. - Ador Florența!
- Vino și tu! - Serios?
Da, bineînțeles!
Ai grijă, Wally o să vă strice excursia.
Nu e o surpriză.
- Despre ce vorbim? - Despre marea noastră excursie.
Tată, vrei hamburger sau hotdog?
Ambele, te rog.
- Imediat! Grăbește-te! - Bine.
Subtitrarea: Adrian Oprea