-Чекай, ти хочеш урятувати Матір? -Так.
Ні, у нас є план.
І цей план — урятувати тебе і вбити Матір.
-Зміна плану. -Це й так вже змінений план!
Скажіть хтось, що тут коїться!
Це довга історія, і дуже дивна.
А якщо стисло?
Бороуз — паскудне місце!
Якщо стисло — до мене в будинок удерся чоловік на ім'я Едвард
і сказав що в стінах — сова.
Що сталось?
Багато чого. Де ти?
На околицях Бороуза. То що сталось?
Ой, стільки всього.
Я тут дещо зробив зопалу, і тепер у мене великі проблеми.
Тобто?
Я викрав Мати.
Ти… що?
Гей, я світ намагаюся врятувати. Не треба цього тону.
…пішов до нього вночі…
Так, іди до громадського центру.
Він на свято зачинений.
-Чекай нас там. -Стривай, кого «нас»?
Це тепер груповий проєкт.
Кінець зв'язку.
Гаразд, я впевнений… Чорт.
Тоді Арт викрав фургон пральні.
Так і було.
У мене є дві новини: хороша й погана.
Воллі викрав Мати.
Викрав?
Так, він іде до громадського центра.
Арте!
Потрійна зміна плану!
Мати була тут, коли я робив обхід кілька годин тому.
Воллі не міг її далеко…
-Замовкни. -Так.
Дружки Сема Купера викрали його з Маєтку.
Вони тікають.
Не хвилюйся. Я поставив наших найкращих людей…
Я поставив найкращих людей на виїздах.
З Бороуза ніхто не втече.
А тим часом…
Тим часом ми маємо не подавати виду.
Я виголошу промову, а потім ти…
Чхала я на промови.
І на Сема Купера.
Важлива лише Мати.
Я її знайду.
Ти маєш мені вірити.
Хіба ми мало натерпілися?
Не хвилюйся, люба.
Час на нашому боці.
БОРОУЗ
Вітаємо всіх!
Привіт!
Добрий вечір!
Щоб мене…
Скільки людей.
Привіт.
Отак.
Ні.
Граємо в «інкогніто».
Не туди.
Дякую, що прийшли в таку несподівано холодну ніч.
Тримаймо всі кінцівки при собі, щоб ніхто раптом не…
Перепрошую. Куди ви прямуєте?
Ми з дружиною просто насолоджуємося святом.
У пані є ім'я?
Так, звісно. У неї є ім'я.
Петунія.
У вас, мабуть, справи.
Ходімо, Пруденс, підемо кудись іще.
Викличте боса.
Тут ми будемо в безпеці, поки прийде Воллі.
Зловісно тут.
Краще не привертати уваги.
Так.
Під тим столом є коробка зі знайденими речами.
Якщо хтось хоче вдати, ніби щось шукає.
Семе…
Тату.
Усе добре?
Тату?
Що таке?
Вона тут.
Усім привіт. Вибачте за затримку.
Отже, без зайвих слів,
рада представити вам людину, на яку всі чекали.
Ви його знаєте й любите. Я теж його люблю.
Наш генеральний директор і просто красунчик, Блейн Шоу.
Привіт, друзі. Дякую. Це дуже мило.
Радий вітати вас усіх на 75-річчі Бороуза.
Знаєте, ювілеї дають нам можливість поміркувати про минуле
й спланувати майбутнє.
Як сказав Роберт Браунінг: «Найкраще ще попереду».
Хоча насправді…
Насправді це брехня.
Повна цитата звучить так:
«Старій разом зі мною.
Найкраще ще попереду».
І це теж брехня.
Єдина певна річ у цьому непевному світі —
це те, що все закінчується.
Час — це нічний злодій.
Він краде нашу молодість. Нашу радість. Нашу любов.
Він стирає нас, повільно й методично,
поки не зітре на порох.
Але не тут.
Бороуз — це фортеця.
Цитадель, що сяє в темряві.
Бороуз — це обіцянка, втілена в цеглі й камені:
«Найкраще не попереду.
Воно зараз.
Воно тут.
Разом».
Відвеземо її в безпечне місце, подалі від Бороуза.
Їй треба до лікаря. У неї нездоровий вигляд.
Я лікар.
-А як же наш план? -Хочеш її вбити?
Ну, вже ні.
-Вона диво. -Вона їсть крейду.
Її кров — це ключ…
Дай сюди, люба.
Її кров — це ключ до лікування будь-чого.
Ось, візьми.
Більше ніяких хвороб. Ніяких страждань. Ніяких смертей.
То всі житимуть вічно?
Чудеса мають ціну.
І хто її платить? Ти?
Ви?
Легко розмірковувати гіпотетично,
коли не твої пацієнти помруть за тиждень,
коли не твого чоловіка добиває клятий СНІД
і не тебе атакують твої ж клітини!
Блейн із поплічниками знайшли джерело молодості,
а я його використаю, ясно?
На благо.
Знайду нові терапії.
Знайду способи лікувати, зцілювати людей.
Людей, які б інакше…
Ми маємо їй допомогти.
Добре. Нарешті хтось зрозумів.
Як ми вивеземо її на волю?
Ні, вона не цього хоче.
-Звідки ти знаєш? -Вона сказала.
Вона говорить із тобою?
У моїй голові.
Чого вона хоче, Семе?
Вона хоче померти.
Треба відвезти її в печеру Арта.
Там вона народилася.
Її діти готували печеру до цього моменту.
До її кінця.
Вона має бути там. Зараз.
Ні, в жодному разі.
Це їй вирішувати.
Ні. Я не дам їй померти.
Воллі, я розумію.
Це важко прийняти, і ще важче про таке просити,
але Блейн не перестане використовувати Бороуз як особистий буфет.
Він думає, що всім чхати на старих.
Навіть самим старим.
Треба довести, що це не так.
Дати йому відсіч.
Заради Матері, заради Бороуза, заради всіх.
Заради Джека.
А ми можемо стати героями й усе виправити.
Дай їй піти.
Ні.
Воллі.
Не можу. Не хочу.
Ми мусимо.
Я не хочу помирати.
Я знаю. Любий, я знаю.
І якби я хоч на мить подумала,
що катування тієї старої пані довіку врятує тебе,
я була б на твоєму боці.
Але ж не врятує.
Так, але…
Я був би живий.
Але ти не був би… собою.
Тож дозволь мені врятувати тебе,
поки ще є час.
Гаразд.
Добре.
Але я тобі снитимусь.
Сподіваюся.
-Довіку. -Гаразд.
Семе, ми з тобою.
-Як нам дістатися тієї печери? -Усі виїзди перекриті.
У мене є ідея.
Раз, два, три.
Стривайте, під духовкою є тунелі?
Що йдуть до самої печери.
-Глибоко. -Кинемо монетку?
Перш ніж ми спустимося, ти точно все мені розповів?
Так. Хоча зачекай.
Воллі витяг з мене трохи мозкової рідини, а Рене скинула машину на Генка.
От тепер усе.
-Агов! Є хто вдома? -Чорт.
Це Блейн.
Ідіть у тунелі. Я виграю вам час на втечу.
Чому це ти жертвуєш собою?
Бо я перша сказала.
Є тут хто?
-Мерщій! -Допоможіть із Матір'ю.
Я теж залишусь.
-Так, тримай. -Прив'яжімо Мати…
Ми знаємо, що ви тут!
Боже. У що це я ступила?
Краще тобі не знати.
Думаєш, з Джуді й Артом усе буде добре?
Я бачив, що буває, як розлютити Джуді.
Повір, це Блейну варто хвилюватись.
Що з нею?
Там її діти.
Так, Блейн тримає їх під будівлею охорони.
-Вона просить їх урятувати. -Усіх не врятуєш, Семе.
Це її діти, Воллі.
Ми з Пазом підемо.
Чому ми?
Ти знаєш, де вони.
А останній героїчний вчинок за Джуді, тож тепер твоя черга.
І це теж.
Ми звільнимо твоїх дітей.
Обіцяю.
Зустрінемося в печері.
Гаразд, а ми що робимо?
Ідемо туди.
Добре.
Де Мати?
Чия мати? Твоя?
Ти загубив маму? Ну ти даєш, чувак.
Я бачу, в чому проблема.
Ця невеличка пригода розпалила у вас азарт,
розігнала кров.
Ви почуваєтеся непереможними, але, на жаль, це не так.
Тож просто скажіть, де Мати?
У «Косіньясі» дивились?
Усі люблять «Косіньяс».
Гаразд, давайте всі глибоко вдихнемо та заспокоїмося.
Де Мати?
Іди до біса, Блейне.
Що ти робиш?
Іди геть від неї!
Не чіпай її!
Навіть після всього, що вона тобі зробила,
ти досі її кохаєш.
Як мило.
Джуді!
Не хвилюйся.
Лезо пронизало відносно некритичну ділянку черевної порожнини.
Вона стікатиме кров'ю майже добу.
Одна операція, можливо, видалити трохи кишківника —
і вона буде як новенька.
Тож… де Мати?
Гаразд, досить.
Годі!
Тепер стає цікавіше.
Тепер лезо в лічених міліметрах від кількох життєво важливих органів.
Тепер знадобиться дві, може, три операції.
Потрібен буде калоприймач,
але мене більше турбує внутрішня кровотеча.
Ні…
За годину вона захлинеться власною кров'ю.
Навіщо ви це робите?
Що взагалі спонукає людей до дій?
Кохання.
Скажи, де Мати.
Вони розтрощили піч.
Вони в тунелях.
-Вони везуть її до печери? -Так!
Джуді… Я з тобою, люба.
-Наздогнати їх? -Ні. Ідіть до будівлі охорони.
Заженіть їх у глухий кут.
Візьмемо цих двох, якщо доведеться торгуватись.
Нікого.
Допоможи.
Обережно.
Тримаю. Ось так.
Ну і сморід.
Вони дивляться на нас.
Так, їм цікаво.
Панель керування.
Не працює. Клітки не відчиняються.
-Схоже, потрібен ключ. -Так.
Привіт, голубки.
Вітаю в моїй небагатій оселі.
Найбільша система тунелів у світі розташована під Діснейлендом.
Так звані «утилідори».
Ні, це не найбільша тунельна система у світі.
-Найбільша. -Ні, Делаверський акведук більший.
Це не технічний тунель.
Ти казала «тунелі», а не «технічні тунелі».
Відкладімо дебати про тунелі до моєї смерті?
То куди тепер?
-Туди. -Ти впевнений?
Вона впевнена.
Якого біса?
-Вони знають, що ми тут. -Це пастка.
Ні, нас заганяють.
Так, у пастку.
Можливо. Але який у нас вибір?
-Ну, я… -Ходімо.
Він завжди був таким упертим?
Ти навіть не уявляєш.
Гей, зачекайте на мене.
Спокійно, ковбою.
Навряд чи я після аварії маю шанси проти тебе,
тож не будемо перевіряти на практиці.
Пам'ятаєш той ваш гурт?
«Ковбой-ренегат».
Ви вміли запалити як треба.
-Не знав, що ти нас слухав. -О так.
Я думав, було б круто потоваришувати.
Ми могли б бути… типу hombres.
Але це складно, коли ти бос.
Звісно.
А тепер вони забрали в мене роботу
й запроторили сюди, до дітей, поки не поверну «пристойний вигляд».
Так, Блейн міг би хоча б зняти тобі номер у готелі.
І не кажи.
Уявляєте, колись працював у в'язниці, а тепер в ній живу.
Завдяки Блейну.
Ти міг би… допомогти нам.
І навіщо це мені?
Бо немає кращого відчуття, ніж насолити тому,
хто насолив тобі.
Пішов той Блейн.
А ти що?
Я?
Дам часу зробити своє.
Стерти усе.
Упевнена, що вони нас не пошматують?
Ні.
-Чисто! -Воллі, допоможи.
Візьми її під руку.
Ні, давай отак.
Куди її?
У крісло.
-Гаразд. -Так, сюди.
Агов? Хтось даси мені руку?
Усе добре?
Агов?
Гаразд. Я йду.
-Зачекай. Тримайся. -Отак, супер.
Ми маємо припускати, що Блейн уже їде.
Не можна гаяти часу.
Візьмімо мою автівку.
І куди поїдемо? Ми все одно в Бороузі.
Ні, дамо їм відсіч тут.
Відсіч?
У нас немає зброї,
хіба що в них алергія на модерн.
-У нас є зброя. -Воно не працює.
Працює.
Я замінила трансформатор, щоб розвантажити підсилювачі.
Додала обмотки, збільшивши потужність променя…
А стрибки напруги?
Слюдяні конденсатори зі сріблом.
Шкода переривати зворушливий момент,
але поганці близько.
Так. Віднесімо телевізори в гараж. У мене є план.
Гаразд.
Ну що ж…
Сподіваюся, це спрацює, Семе.
Привіт.
Вам слід дещо знати.
Справді?
Так. Я…
Я… звільняюся.
Вітаємо у Бороузі.
Сподіваємося, ви чудово проведете час.
Тікаймо!
Треба їм допомогти!
Стій!
Я пішов звідси.
Я… кохаю… тебе…
Усе?
Гадаю, що так.
Допоможіть!
Допоможіть Джуді!
Покладіть її.
Я тут, люба.
Я поряд. Викличте швидку!
Телефон не працює.
Згорів через вибух телевізорів.
Потрібен рушник.
Гаразд.
Дякую.
Я приберу твої руки, Джуді. Дай-но мені руку.
Я приберу, добре? Мені треба подивитися, що там.
Гаразд.
Добре. Господи.
Їй треба в лікарню. Я не можу…
-То везімо її. -Я…
Вона не дотягне.
Ні!
-Просто… -Ні!
-Гей.
Ну ж бо, люба. Я тут.
Не йди.
Не кидай мене.
Пам'ятаєш…
…як ми їздили з дітьми до Великого каньйону?
Я пам'ятаю, як ми намагалися.
Ти заблукав.
Я знав, де я.
Просто не знав, як дістатися туди, куди ми їхали.
Ми зупинилися біля великого старого озера.
Посеред глушини.
Стрибнули у воду.
Плавали в одязі.
Боже, ти була така чарівна.
Стояла у воді, сміялася з дітьми.
Хороший був день.
Тільки Великого каньйону ми так і не дісталися.
Ні, Джуді! Ні!
Ні, Джуді!
Ну ж бо, люба.
Ні, люба!
Джуді.
Чого їй треба?
Вона хоче допомогти.
Арте, все гаразд. Їй можна довіряти.
Це диво.
Я маю відвезти її до печери. Негайно.
Гаразд.
-Обережно. -Я тримаю.
Ось так.
Майже. Обережно.
-Добре. -Я з вами.
-Вона каже, я маю бути сам. -Мені байдуже.
-Ти мій тато. Я тебе не відпущу… -Клер.
Я не зміг допомогти мамі.
І тобі не дуже допоміг.
Але можу допомогти їй.
Довірся мені, Клер.
Будь ласка.
Гаразд, але мені це не подобається.
Бувай, Метелику.
До зустрічі, Єноте.
Гей, ковбою, будь обережним.
Щасливої дороги.
Подзвони, як доїдеш.
Дякую.
Обережно.
Ось так.
Ти вдома.
Будь ласка.
Вибух? Який вибух?
Тобто ти вибухнеш?
Ні, зачекай. Дай відійти.
Знаєш, я тут подумав…
…і вирішив усе ж таки розірвати договір.
Ти не підходиш для Бороуза, Семе.
Ти забрав у мене дружину.
Це не мало так закінчитися, Семе.
Але я її поверну.
Ти не уявляєш, хто така Мати.
На що вона здатна.
Усе, чого ти досяг, можна звести нанівець.
Усе гаразд.
Облиш.
Ніколи.
Ні!
Відпусти!
Ні, я не можу…
Я не можу померти!
Усі помирають.
Ласкаво просимо в клуб.
Ліллі?
Привіт, старий буркотуне.
Це справді ти?
Це я.
Як?
Вона каже: «Дякую».
Час — це подарунок.
Скільки в нас часу?
Так і будеш стояти й питати чи…
…потанцюєш із красунею-дружиною?
Ми знову будемо разом.
Ми завжди разом.
Семе!
Семе.
Що ви тут робите?
Ми мали зустрітися в печері, пам'ятаєш?
Точно.
Це Мати?
Так.
Вона в мирі.
Ходімо додому?
Гарна ідея.
Вечеря готова.
-Тату, давай допоможу. -Гаряче.
-Є. -Тримаєш?
Арте, тут діти. Ніяких магічних грибів.
Люба, ти — єдина магія, що мені потрібна.
Я приніс закуски.
О, дякую. У мене вже є.
-Так, що це в нас тут? -Салямі, сир, фрукти.
-Пригощайся. -Ось.
У тебе кров іде.
-Не дуже апетитно. -Іди витри. Я впораюсь.
Зачекай. Я маю дещо для тебе.
-Ти не забув? -Не забув.
Дякую.
-Тиждень у Римі. -Клас.
-А потім у Флоренцію. -Боже, обожнюю Флоренцію.
-Приїжджай! -Серйозно?
Боже, звісно!
Попереджаю, здається, Воллі хоче зірвати вам подорож.
Я не здивований.
Що це ви тут обговорюєте?
-Нашу подорож. -Нашу подорож.
Тату, тобі бургер чи хот-дог?
Обидва, будь ласка.
Гаразд. Не барись.
Добре.
Переклад субтитрів: Андрій Кисельов