Det er annerledes. Vi er på en kurs som vil definere livet.
Jeg har ingen kurs. Jeg har forlatt alt jeg er.
Så dramatisk. Det er videregående.
Homo qui non Mythica, Monstra vel Mixta venatur, inanis est concha!
- Hva? - Familiemottoet.
"Jakter du ikke på mytevesener, monstre eller blandinger,
er du et tomt skall." Jeg er det skallet.
Uten mål, håp og drømmer.
Jøss. Et stjerneskudd!
Unna!
Oi!
Må jobbe med landingen, men så dere farten? Jeg blir sterkere.
- Kult! - Carmie!
- Du kunne ha blitt drept. - Hvem er dramatisk nå? Men det er mulig.
- Hun har superstyrke. - Samme det. Morgendagen er viktig.
- Vi må være 100 % for å klare dagen. - Vær forsiktig.
Bare fordi jeg ikke jakter lenger,
betyr ikke det at andre, og moren din...
Moren min er Aasha, og vi bor sammen i 324 Sheridan Drive.
Den andre personen er en tegneseriedamen sier er moren min.
Jeg vil ikke høre mer om henne.
Bra.
Ikke noe blandingsdrama i år.
Sånn, ja.
Nye negler til første dag.
Er du nervøs, skatt?
Kanskje. Litt mer spent, tror jeg.
Jeg legger fortiden bak meg.
En ny begynnelse.
De fleste der kjenner meg ikke, så jeg kan være den jeg vil.
Tenker du på alt det?
Et par andre ting, men stort sett.
Hvordan var det for deg?
Det var spennende.
Litt skummelt. Alle unntatt meg visste hvem de var.
Jeg møtte en gutt.
Pappa?
- Nei. - Mamma!
For det meste tenkte jeg på hva jeg ville. Hvem jeg ville være.
Det skal jeg også.
Bortsett fra guttedelen. Ikke interessert. Jeg skal velge hvem jeg vil være.
Du har ikke noe valg.
- Mamma? - Du blir et mytevesen.
Formskifteren?
Og ødelegge menneskeheten.
Nei!
Ødelegge menneskeheten.
MONSTER ELLER MENNESKE
HALLO?
VI ER LIVE!
JEG ER EN KUNSTNER!
BARE MED DEG...
STOKER VGS
Smil!
Beklager.
- Klasse 3B. - Oi.
- Pass på. - Hvor? Det er ikke noe romnummer.
Vi er på videregående.
- Nye folk og opplevelser. - Se opp!
Er jeg usynlig? Går dere med øynene lukket?
- Vi må finne den perfekte klubben. - Ikke jeg.
Jeg er inkognito.
Være den ingen merker før mye senere.
Når jeg er berømt, vil alle si at de kjente meg.
Du har en mørk side. Men vi må finne
den perfekte klubben eller aktiviteten som knytter oss til videregående.
Vennskapsarmbånd!
Følg meg, klikk "like" og del alle innleggene mine.
Leanna!
Christoph! Jeg husker deg.
Nei, venner er uaktuelt.
Eller du kan være så rar at vi blir outsidere både på skolen og etterpå.
VITENSKAPSKLUBB
LHBTQ+
Vent!
- Pass på. - Ikke tenk på meg.
Flytt deg.
- Unnskyld. - Unnskyld deg! Menneske her nede. Au!
Åtte-femtiåtte, åtte-femtisju.
Sånn.
Nei!
Hallo? Hører noen meg? Litt hjelp!
- Hallo? - Fjerde time, samfunnsfag.
Rom tju...
Jeg mente det ikke. Jeg... Dette er min feil.
Jøss.
Du er sterk.
Jeg mente det ikke. Hvor sterk kan jeg være? Jeg er ikke chili.
Jeg burde ha sett meg for.
Ble du høyere?
Pannen min får meg til å virke høyere.
- Se opp! - Hva?
Beklager, jeg trodde de kom mot oss.
Flott panne. Jeg er Tristan.
Carmie. Forvirret. Jeg mener ny.
Jeg hadde møtt deg om du var her i fjor.
Jeg hadde likt å treffe deg om jeg var her i fjor, men jeg er ny.
- Du kan stoppe meg. - Nei da.
Jeg håper du dytter meg igjen.
Men bare hvis du vil.
Bra. Jeg håper jeg dytter deg snart også. Ja.
Ok.
Se tilbake.
Livet er herlig
Er det noen der? Hallo! Jeg har krampe!
Vennene avgjør hvem du spiser med.
Følger du Leanna Live?
Ikke på Insta. Jeg liker å holde en lav profil.
- Har du meldt deg på noe? - Ja. Tre klubber.
For å utvide nettverket mitt.
- Hva liker du? - Sannhet var viktig for meg.
Rettferdighet.
Redde verden fra monstre.
Den nye meg...
Leter.
Hva nå det betyr. Dataklubben er perfekt for deg.
Du vil takke meg når du er milliardær.
HAMMER OG TONG TEGNESERIER
Hvor mange ganger må jeg si det?
Dette er ikke Isis' juveløyne.
Jo, det er de!
Jeg har papirene.
Virkelig? Dette er interessant.
Jøss. Vel...
Hammeren motbeviser det!
Men si ifra om du hører om noen gorgonblandinger.
- Du vil tjene på det. - Blanding.
Vanskelige å fange, vanskeligere å beholde.
Verdt mye.
Men er det verdt det?
Har han råtne egg i lommene?
Nei, de bare lukter sånn.
De?
Du ser fæl ut.
- Hvordan var første skoledag? - Ikke bra.
På ungdomsskolen var jeg reservert, mystisk, intelligent.
På videregående er jeg ingenting. Usett og uhørt.
Kev.
Du var aldri de tingene. Men ikke tenk på det.
Drømmer dør på videregående.
Det beste du kan håpe på er minst mulig skadde følelser
og så videre til en større verden av knuste drømmer og ødelagte håp.
Videregående skulle være veien til eventyret kalt "livet".
Hvem vet. Det er ganske tilfeldig uansett.
Dette kom til deg.
Og esker flytter ikke seg selv.
Det lukter egg.
- Hvem er du? - Jeg sier det.
Skogen handler om å ikke måtte skjule den jeg er.
- Bra vi flyttet hit. - Det kler deg.
Min tid kommer. Kreftene mine blir sterkere hver dag.
Har du bestemt deg?
Mytevesen, tror jeg.
Hvorfor ikke?
Vi er sterkere og morsommere enn mennesker.
- Sant. - Vi er av naturen. Vi er nødvendige.
Menneskene har langt igjen. Og du?
Jeg har ikke tenkt på det. Jeg vil prøve videregående. Jeg har tid.
Til du ikke har det. Snakkes.
Ha det!
Hei! Sterke jente!
- Glemte du navnet mitt? - Aldri. Carmie.
Løper du? Så klart du gjør.
Shorts, sko,
det at du løp rundt på banen avslører det.
Ja, jeg er på laget. En tikjemper.
- Hva ellers? - Ikke hat.
- Tenker du på å bli med? - Ja.
Jeg er her for å bli med. Ikke for å se deg.
Det burde du.
Er du ikke god?
Hun har vitser.
Tristan, mestere jobber når andre stopper. Kom igjen!
- Fint å se deg. - Deg også.
KEV DET ER HER. JEG FÅR IKKE PUSTE.
CARMIE HVA? ALLEREDE?
KEV JA.
Mer Leanna Live for å avslutte min første dag.
Følgerne mine må vite at det går kjempebra.
De elsker meg, og hvorfor ikke? Jeg starter trender. Elsker hatten.
Jeg er flink i alle fag.
Jeg er i kokkeklubben og stemmeklubben,
og min favoritt, debattklubben.
Hvem vil krangle med dette?
Ikke inne, Carmie.
Få se.
Hvor ble du av?
Jeg flyr mindre, for landingene er brutale for tiden.
- Kompenser for styrken. - Deler du fortsatt ikke blandingsfakta?
Få se hva min smarte, kreative og utrolig hemmelige bestevenn har gjort.
Du har helt rett.
Den første tegneserien fra tegneren "Kev. Bare Kev."
Carmela: Halvt vamp, halvt menneske.
"Bok én: Jeg biter ikke... enda."
Er det ikke kult?
Skrev du en tegneserie om meg?
Hva? Nei!
Overhodet ikke.
Kev, du er ferdig med den!
- Genialt! - Takk.
- Gratulerer! - Takk.
Gjorde du dette selv?
- Hvordan finner du på dette? Jøss. - Hallo?
Ser du ikke likhetene?
Med hvem?
Nei.
Er det...
- Jeg... - Nei.
Bra jobbet, gutten min.
- Løpelaget? - Ja.
Jeg burde kunne gjøre noe der.
Du har superfart, kan fly, er ti ganger sterkere enn andre. Du kan delta i OL.
Jeg bruker ikke kreftene. Det blir urettferdig.
Snart må vi ikke passe inn med mennesker.
Ja, men ikke i dag.
- Har du møtt noen søte? - Du høres ut som mamma. Ikke egentlig.
"Ikke egentlig" betyr ja. Hvem? Ikke lyv. Det er tydelig.
Hvor er Kev?
Jeg vet ikke om vi er på talefot, så jeg ba om en pause.
- Snakket du med ham for å si det? - Han må jo vite det.
Man bør spørre før man skriver om noens liv.
Selv om det er om deg, noe det ikke er, dekket det bare hele året.
Detaljer.
Han fortalte alle som leser at jeg er en blanding.
Hvem vil tro det? Bortsett fra jegere, blandinger, mytevesen, Formskifteren.
Jeg skjønner. Det skjedde på min første dag.
- Hva med deg? - Innviklet.
Jeg ville møte nye folk og prøve nye ting. Jeg ble med i dataklubben.
Det var uventet, men ok.
Ja, det gikk veldig bra.
Jeg spilte Medieval Mayhem, kjempet om slottet, mot trollmenn.
- Bra? - Ja, det var det.
Til jeg hørte noen bak meg rope...
Du blir knust!
Så jeg handlet.
De sa at datamaskiner ikke er for meg.
Jeg er enig.
For teknisk.
Prøv noe mer fra hjertet.
Sakte film!
Hvorfor stirrer folk på meg og går i sakte film?
Carmie!
Men hun fortsetter.
- Motstandsdyktig. - De burde si ifra når de vokser gulvet!
Carmie, så du og jeg... Vel, jeg la det ut.
...ble virale. Jeg trykket på sakte film-knappen, og...
Kevs tegneserie er ikke problemet. Det er dette.
- Gjett hvem som snakker med deg igjen. - Så én person.
- Bra, folkens. - Sakte film!
- Kev, går det bra? - Nei.
Jeg tabbet meg ut i timen.
De snakket om stigende hav, og jeg nevnte atlantillianere.
Du sa ikke det.
Jo.
Alle vet at Atlantis stiger.
Men de lo av meg. Jeg passer ikke på videregående.
- Ingen bryr seg om meg her. - Jo, jeg.
Du må det. Selv når du ikke snakker med meg.
Carmie Henley?
En dag uten sport er en tapt dag.
Jeg er trener C. Jeg så en video av deg løpe i går.
Den viste meg at ditt neste løp starter her.
Jeg så deg mens jenta snakket sakte, og tenkte:
hvor rask er hun?
Veldig rask og sterk. Hun klarer nok lengde- og høydehopp.
Flott. Du vet,
man trenger viljen til å jobbe for å vinne.
Prøver på fredag! Våg å være god!
- Han snakker rart. - Ja. Vi sees på banen.
Kjenner alle deg?
Hva gjør hun?
Carmie kan ikke løpe. Foreldre filmer der.
Hun kan bli sett om hun bruker kreftene. Hører du på meg?
Hvem blir kastet ut av kunstklubben? Ikke de som lager origami-svaner.
Men om en lager et fort fra 900-tallet i pappmasjé,
ut med dem!
Du blir i det minste lagt merke til på et vis.
Jeg kan ikke være usynlig i fire år.
Hallo! Menneske her!
- Jøss. - Hva går det av henne? Det ligner ikke!
Denne heter Carmela. Hun er Carmie.
- Du kan ikke eie et navn du hater. - Lilla hår. Helt annen historie.
Takk!
- Kan jeg ta en titt? - Jeg?
Ja visst.
- Hei, dere. - Hva har du, Benny?
Lagde du denne?
Skrev og tegnet alt.
Hva ser du på?
Hva heter du?
Kev.
Vel, Kev...
fortsett sånn. Gleder meg til å se mer. Kult.
- Vi sees. - Ja.
Hørte du det? Han sa det var kult!
- Og de er kule! - Selvsagt!
Sterk, populær, perfekte tenner. Og liker tegneserien din.
Som ikke handler om Carmie.
Dylan. Jeg er kul nå. Synlig kul. Kan ikke nekte for det.
Det er deg.
Jeg fant deg, vampling.
Tekst: Marte Fagervik