Totul s-a schimbat. Noua direcție ne va defini.
Eu sunt pierdut. M-am dezis de mine, de istoria mea.
Exagerezi. Suntem abia la liceu.
Homo qui non mythica, monstra vel mixta venatur,
inanis est concha!
- Ce? - Mottoul meu.
„Dacă nu vânezi mitici, monștri sau micști,
nu ești un om, ci o carcasă goală.”
Sunt carcasa aia. Fără țel, năzuințe sau visuri.
O stea căzătoare!
Dă-te!
Aterizările-s varză, dar viteza? Cred că îmi cresc puterile.
- Tare! - Carmie! Era să mori.
Cine exagerează acum? Și da, era posibil.
- Oricum, are superforță. - În fine.
Mâine trebuie să dăm ce avem mai bun.
Să ai grijă! Eu am pus în cui nunceakurile, evantaiele și cârligele,
dar alți vânători sau mama ta...
Mama mea e Aasha. Locuiește cu mine pe Sheridan, la 324.
Cealaltă există doar fiindcă așa crede scriitoarea aia.
Încheiem subiectul, bine?
Bine.
Anul ăsta, fără drame de micști.
Așa! Manichiură nou-nouță pentru prima zi.
Ai emoții, scumpo?
Posibil. Sau poate e doar entuziasm.
Las trecutul în urmă, o iau de la zero. E un nou început.
Nu mă cunoaște nimeni acolo, deci pot să fiu cine vreau eu.
- Așa profunde gânduri ai? - Nu, dar astea sunt în prim-plan.
Ție ți-a plăcut liceul?
A fost palpitant.
Dar înfricoșător. Numai eu nu știam cine sunt.
Am cunoscut un băiat.
Pe tata?
- Nu. - Mamă!
În mare parte, m-am gândit la viitor și la cine vreau să fiu.
Asta o să fac și eu.
Nu și partea cu băiatul. Zero interes. O să aleg cine vreau să fiu.
Nu ai de ales.
- Mamă? - O să fii mitică.
- Metamorfa? - Și o să distrugi omenirea.
Nu!
O să distrugi omenirea.
MONSTRU SAU OM VAMPLING
BUNĂ?
SUNTEM ÎN DIRECT!
EU FAC ARTĂ!
DOAR CU TINE...
M-AM TREZIT VAMPIR
LICEUL STOKER
Zâmbiți!
Scuze!
Clasa 3B.
- Ai grijă! - Dar ce sală? Nu are număr.
Ura! Suntem liceeni. Oameni, experiențe noi.
- Ai grijă! - Sunt invizibil? Nu vă deschideți ochii?
Ne trebuie o activitate de grup.
Nu și mie. Eu mă fac nevăzut. O să apar pe radar după ani și ani.
O să fiu faimos și toți o să mintă că eram prieteni.
Ai un cinism aparte. Trebuie să găsim clubul perfect.
O echipă sau o activitate care să ne bage în sistem.
Brățara prieteniei? Dacă mă urmărești și mă promovezi pe net!
Leanna!
Christoph! Te țin minte.
Nu o să fim prieteni!
Sau ne purtăm bizar și devenim proscriși tot liceul și tot restul vieții.
ȘTIINȚE
Așteptați-mă!
- Ai grijă! - Ignorați-mă!
Dă-te, bobocule!
- Dă-te! - Dă-te tu! Sunt o persoană și eu.
Ăsta e 858, ăsta e 857. Așa!
Nu!
Hei! Mă aude cineva? Ajutor!
- Ajutor? - A patra oră, științe sociale. Sala 20...
Îmi cer scuze! Nu am vrut. E numai vina mea.
- Tragi de fiare. - Scuze!
De ce să trag? Nu-s o căruță.
Eram cu ochii în orar, nu la drum.
Ești mai înaltă?
Păi... fruntea mă face să par mai înaltă.
- Ai grijă! - Ce?
Scuze, am crezut că vin către noi.
- Asta da frunte! Eu sunt Tristan. - Carmie. Rătăcită. Adică boboc.
Da, altfel ne-am fi cunoscut anul trecut.
Mi-ar fi plăcut asta, dar nu eram aici, fiindcă sunt boboc.
- Zi-mi să tac! - Nu e cazul.
Sper să mă mai dobori în curând.
- Dacă vrei și tu. Nu insist. - Bine. Nu insiști.
Sper și eu să te dobor în curând. Da.
Bine.
Uită-te în spate!
Viața e minunată
Mă aude cineva? Alo! Îmi înțepenesc picioarele!
Prietenii trebuie aleși cu grijă.
- Mă urmărești în direct? - Nu-s pe Insta. Nu îmi place atenția.
- Te-ai înscris în vreun club? - Clar! În trei! Așa îmi extind rețeaua.
- Ce pasiuni ai? - Înainte îmi plăcea adevărul.
Dreptatea.
Salvarea lumii de bestii.
Dar acum...
Explorez.
Da, aberații. Ai față de informatician.
CLUB DE INFORMATICĂ
Du-te! Zici mersi când faci miliarde!
HAMMER & TONG BENZI DESENATE
De câte ori să-ți repet?
Nu sunt ochii încrustați ai lui Isis.
Ba da! Am și actele care atestă asta.
Serios? Foarte interesant! Ei bine...
Ciocanul meu atestă că nu-s!
Dar dacă auzi de vreo mixtă gorgonă, dă-mi de știre!
- Te răsplătesc frumos. - Mixtele... Greu de prins, greu de păstrat.
Merită toți banii. Dar merită efortul?
- Avea ouă stricate în buzunare? - Nu, așa miros ei.
- „Ei”? - Arăți groaznic.
- Cum a fost prima zi de liceu? - Cam proastă.
În gimnaziu, eram ăla detașat, misterios, inteligent.
În liceu, sunt un nimeni. Neobservat și neauzit.
Kev! Nu ai fost cum zici tu în gimnaziu. Dar nu-ți face griji!
Liceul e locul unde mor visurile.
Poți doar să speri că scapi cu cât mai puține traume emoționale.
Căci apoi urmează o lume mai mare, plină de visuri și speranțe neîmplinite.
Eu știam că în liceu începe aventura numită „viață.”
Ei bine, cine știe? Totul e o loterie.
Ai primit asta.
Și cutiile nu se mută singure!
Pute a ouă.
- Cine ești? - Ascultă-mă!
Pădurea îmi dă libertatea de a fi cine sunt cu adevărat.
- Ador noua casă! - Da, se vede!
Se apropie clipa deciziei. Puterile îmi cresc pe zi ce trece.
- Știi ce vrei să faci? - Înclin spre a fi mitică.
Păi nu? Mai multă putere, mai multă distracție.
- Așa e. - Suntem ai naturii. Suntem necesari.
Oamenii mai au de evoluat. Tu ce alegi?
Încă nu știu. Vreau să văd ce îmi rezervă liceul. Am timp.
- Timpul trece pe nesimțite. Ne auzim! - Pa!
Salut! Fata care trage de fiare!
- Ai uitat cum mă cheamă? - Nu. Carmie.
Faci atletism? De fapt, da.
Ai echipament, alergi pe pistă, toate indiciile sunt clare.
Da, sunt în echipa de decatlon.
- Evident! - Nu judeca!
- Ni te alături? - De-aia am venit.
Nu ca să te văd. Ci pentru înscrieri.
Foarte bine, ai fi valoroasă!
- Deci tu nu prea ajuți echipa? - Ai glume în program.
Tristan, campionii nu se opresc. Haide!
- Mi-a părut bine! - Și mie!
KEV: E AICI. NU POT SĂ RESPIR.
CARMIE: CE? DEJA?
KEV: DA.
Închei un alt capitol din prima mea zi de liceu.
Și, sincer vă spun, mă descurc de minune!
Toți colegii mă adoră. Normal! Vă arăt ce e șic. Ador pălăria.
CARMIE: VIN!
Excelez la toate orele.
Sunt în clubul de gătit, de civism și, evident, de dezbateri.
De parcă pot fi contrazisă!
HAMMER & TONG BENZI DESENATE, CĂRȚI
Nu înăuntru, Carmie.
- Să vedem! - Ce ți-a luat atâta?
O las mai ușor cu zborul, fiindcă aterizările sunt brutale.
- Puterea se compensează. - Iar vii cu detalii noi?
Hai! Să văd ce a făcut amicul meu secret, creativ și inteligent!
M-ai descris perfect.
Prima creație artistică marca „Kev. Doar Kev”.
Carmela: Jumătate vamp, jumătate om.
Cartea întâi: Nu mușc... încă!
Așa-i că e genială?
Pe bune? E despre mine?
Ce? Nici vorbă! N-are nicio legătură.
Kev, e gata! Incredibil!
- Genial! - Mulțumesc!
- Felicitări! - Mulțumesc!
Singur ai făcut-o?
Cum ți-a venit ideea?
Trezirea! Nu vezi asemănările?
Cu cine?
Nu.
E...
- Eu nu... - Nu.
Bravo, amice!
- La atletism? - Da. Ar trebui să mă potrivesc acolo.
Ai superviteză, forță înzecită, poți să zbori.
Ai stofă de olimpică.
Nu o să îmi folosesc puterile. Nu ar fi corect.
Într-o bună zi, nu o să ne mai reprimăm.
Da, dar nu azi.
Băieți drăguți?
Parcă ești maică-mea.
Nu prea.
„Nu prea” înseamnă da. Cine e? Nu minți! Îți cresc colții.
Unde e Kev?
Nu știu dacă mai vorbesc cu el, așa că i-am cerut o pauză.
- Deci ai vorbit cu el. - Altfel cum să-l anunț?
Nu te poți folosi de viața cuiva!
Chiar dacă e despre tine, deși nu e, descrie doar ultimul an.
Detalii! Ideea e că cititorii vor ști că sunt mixtă.
Numai vânătorii, micștii, miticii și metamorfa ar ști.
Înțeleg. În fine. Așa mi-a mers în prima zi.
- Ție? - Complicat.
Explorez alt stil de viață. M-am înscris în clubul de info.
- Neașteptat, dar în fine. - Da, mergea bine.
Mă jucam Medieval Mayhem, eram pe val.
- O zi bună? - Da.
Până am auzit o voce...
O să te zdrobească!
Și m-am activat.
Au zis să caut altceva.
De acord.
Ce tot atâta tehnologie? Fă ceva mai cu suflet!
LICEUL STOKER
Cu încetinitorul!
De ce se uită toți la mine și merg cu încetinitorul?
Carmie!
Și tot nu se oprește.
Rezilientă.
Să ne anunțe când e alunecos pe jos!
Carmie, eu și cu tine... Ei bine, eu am postat.
E peste tot! Am pus efectul cu încetinitorul...
Nu Kevin e problema ta.
Ci asta.
- Ghici cine vorbește cu tine! - Unul dintre noi.
- Frumos! - Cu încetinitorul!
- Te simți bine? - Nu. Am sfeclit-o la științe sociale.
Tema era oceanele, eu am zis de Atlantida.
Nu cred așa ceva.
Ba să crezi! Se știe că Atlantida revine.
Dar au râs de mine. Nu am ce căuta printre liceeni.
- Nu le pasă de mine. - Îmi pasă mie.
E datoria ta. Chiar și când mă ignori.
Carmie Henley? Știai că o zi fără sport e pierdută?
Sunt antrenorul C. Te-am văzut alergând. Într-un video.
Dar e clar că locul tău e aici.
Când am văzut cum te miști, m-am întrebat cât de rapidă ești.
E și puternică. Sigur e bună și la sărituri.
Super! Ei bine, nu se câștigă cu voință, ci cu pregătire.
Hai vineri la probe!
Fii măreață!
- Se exprimă ciudat. - Da. Ne vedem pe pistă.
Toată lumea te cunoaște?
Ce-i în capul ei? Nu poate da probe. E cu public, se filmează.
Poate i se activează puterile și vede cineva. Mă asculți?
Cine e dat afară de la arte? Nu ăia zece care fac origami.
Ci ăla care face o fortăreață din papier mâché.
Da, el să plece!
Măcar ești băgat în seamă. Nu pot să fiu invizibil patru ani.
Nu vezi? Sunt și eu o ființă umană!
- Doamne! - Ce-i în capul ei?
Nu seamănă cu ea. Pe ea o cheamă Carmie, nu Carmela.
- Ea urăște numele ăla. - Plus părul mov.
- E total altă poveste. - Mulțumesc!
- Pot să mă uit? - Cu mine vorbești? Sigur.
- Fiți atenți! - Ce e, Benny?
- Tu ai făcut-o? - Am scris-o și am desenat-o.
La ce te uiți?
Cum te cheamă?
Kev.
Păi Kev...
Ține-o tot așa! Aștept următorul număr! Mișto!
- Ne auzim! - Da.
Ai auzit? A zis că e mișto.
- Și ei erau mișto! - Păi clar!
Arătau bine și sunt populari. Și le plac benzile tale.
Clar nu e vorba despre Carmie.
Dylan, sunt tare. Și lumea observă. E bătut în cuie!
Pe tine te căutam.
Te-am găsit, vampling.